Michael Shanks: Za bránou
Ráno vstanu, obvykle pozdě.
Přiženu se s ohněm ve vlasech
a plamenů se zbavím až u vstupní brány.
Dobelhám se do svý místnůstky, ještě zpola v bezvědomí.
a pak vtančím, pořád jako by částečně v komatu, do maskérny.
no a ven vyjdu jako miliónovej kluk. No dobře, pětkovej.
Ti lidi jsou dobří, ale bez sádry toho víc nedokážou.
To je ranní úprava.
Věci okolo mejkapu zaberou tak 15 až 20 minut.
Odsud frčíme na plac, kde se snažíme najít svý pozice.
Hledání pozic je taková chaotická fáze, kdy se poloprobuzení lidé
snaží a směrují další poloprobuzené lidi, aby stáli na určitých místech.
a ti jsou toho shopni jenom s pomocí značek páskou na podlaze.
a to hlavně barevných lepících pásek.
Moje je...modrá?
Modrá. Mám modrou pásku.
Takže to je místo, kde bych měl stát.
Někdy se můžeme, pokud je to pro nás důležité, pohybovat okolo,
ale snažíme se náš pohyb omezovat, protože toho máme ještě celej den dost.
Po skončení se vracíme zpátky sem a pak, pokud už to náhodou neumíme...
...jako skuteční profesionálové, tak panikaříme a snažíme se naučit svoje role.
- A jestli to bude akt nepřátelství... - To bude.
Dr. Jacksone,...nemyslím, že jste byl pozván na toto setkání...
Ano, generále, vím. Omlouvám se. Ale vyslechněte mě prosím.
Myslím, že tato situace může být vyřešena v míru.
Jak?
No, dlouho jsme na té planetě hledali nejlepší důl.
A nic se nestalo, dokud jsme neprozkoumali tuto oblast, kde Unasové zaútočili.
Jdeme na plac a většinou začínáme celkovým záběrem.
Pak to přiblížíme na detailní záběry všeho, zejména vnitřku vojenské základny.
No a pak prostě točíme - celkové záběry, detailní záběry, prostě různé záběry.
A takhle uděláme asi osm stran dialogů za den.
Tědkonc točíme epizodu tak asi šest až sedm dní.
Můžeme se alespoň pokusit se s nimi dohodnout?
Jsou to zvířata, pane.
Nejsou to zvířata. Jsou to inteligentní bytosti s rozumem a ctí...
...a jestliže je podceníte, na obou stranách zemře hodně lidí.
Sedm a půl stránky za den. To je dost stránek. Dost slov.
Musím pracovat. Můžete to vypnout?
Pane Rooker, co mi můžete říct o Michaelu Shanksovi?
Tohleto.
Většinou se do té scény vžijete hned po tom, kdy skončí její natáčení.
"A jo! Tak o tomhle ta scéna byla!" Tak to dělám já.
A pak se vrátím sem a tluču hlavou o zeď.
No a pak jdeme na další scénu.
Děláme tak do půl osmé, někdy do osmi do večera.
Pak jedeme domů a snažíme si zapamatovat naše texty na další den
a dělat cokoliv jako třeba žijem svý životy, svý soukromý životy,
pokecáme s přáteli a rodinou, se kterými jsme se za těch sedm a půl let celkem odcizili.
A...prostě tak. Tak vypadá jeden den v životě.
Kdysi dávno v jedné nedaleké galaxii -
Vlastně před sedmi a půl lety, takže je to už fakt dávno -
jsme všichni přišli na kamerové zkoušky
na seriál podle celovečerního filmu Hvězdná brána.
Motali se tam takoví tři lidi.
Muž jménem Christopher Judge, žena jménem Amanda Tapping
a jeden takovej jouda, kterej ani nevěděl kde se tam vzal,
a jmenoval se Michael Shanks.
Vypadali jsme, že jsem všichni našli potešení smát se navzájem.
A hle, o pár týdnů později, po tom co jsem zjistil, že jsem tu roli dostal,
jsme se sešli na natáčení ve Vancouveru
a já zjistil, že Christopher Judge a Amanda Tapping ty role taky dostali.
- Tady jsme točili epizodu "Noxové". - Taky jsme tady točili pilotní díl.
Tady je to místo.
Museli jsme běhat nahoru a dolů po tamtom kopci. Měl jsem na sobě 187 liber težké brnění (asi 85kg :-)).
To byl náš první natáčecí den.
Bez přestávek.
Amanda je jako taková matka-kvočna, naše starší sestra.
Má ráda zábavu,
ale, abych tak řekl, drží se v mezích určených pravidly hry.
Je skoro britsky pořádná.
Je na mě a Christophera skoro pořád jako staší sestra, protože my jse ta zlobivá děcka.
Christopher je z té bandy nejhorší,
no, a já jsem tak někde mezi.
Amanda se k nám prostě chová jako starší sestra.
Christopher je takovej vtipálek, šprýmař.
Je to hlavní iniciátor problémů, do kterých se dostáváme,
no a Amanda je tady proto, aby vždycky mohla zakroutit hlavou,
a říct nám:"Fakt skvělý, kluci."
Mám puchýř od své pistole.
Chris a já, se většinou...
Je velmi vzácné, že lidé, kteří spolu pracují tak často a tolik hodin denně,
po tolik let, se mají tak rádi.
Víme toho o sobě navzájem už tolik.
Ale Chris a já spolu sledujeme hokejové zápasy a pořád spolu dost držíme.
Stal se mým velmi, velmi blízkým přítelem.
A je úžasné, že ta chemie,
ta původní živost, která mezi námi zajiskřila při tom konkurzu před lety,
vydržela a zůstala pevná
a spojila nás dohromady jako rodinu.
Je to skvělá zkušenost, kterou s těmito lidmi můžu sdílet.
Richard...Dost mi připomíná mě když jsem ho poprvé potkal,
protože on byl takový dost uzavřený.
Ale když s ním strávíte tolik času,
uvědomíte si, že on je z nás to největší děcko.
převtělený do padesátiletého chlapa,
který prošel válkami a má všechnu tu moudrost,
a snaží se toho využít.
Kdyby nebylo určitý společenských povinností, které musí dělat,
myslím, že by tu jen tak pobíhal kolem.
Cokoliv pro vtip. Ten smysl pro humor, který společně sdílíme,
je na place to největší plus i mínus.
Zdá se, že jsme na stejné vlně u spousty různých věcí,
a to hlavně u smyslu pro humor, a to je asi naše nejsilnější pouto.
Nejen, že si užíváme i mimo kamery, děláme si fórky sobě navzájem,
ale práce s ostatními je vždycky zábava.
Kdykoliv spolu děláme, málokdy je tam opravdu vážná chvíle.
Pracujete hodně se zoomem?
To je vždycky známka amatéra, když moc používá zooming.
To, co z toho dělá takovou zábavu, je to, že najdete takové lidi,
takovou partu blízkých přátel, se kterou máš takové podvědomé spojení.
To je neuvěřitelná síla a tvoří dobré přátelství.
Dobře. Je zde něco, co bych rád, aby jste udělala.
Zvedněte ten telefon, zavolejte vedoucího... kohokoli kdo to tady vede...
- Hagan. - Je mi líto, ale já prostě nemohu...
Jsme staří přátelé. Řekněte mu, že Muž-který-má-Hvězdnou bránu je tady, aby ho navštívil.
Bude tomu rozumět.
Hvězdná Brána.
Do toho...
Tlačítka... telefon...
Pana Hagana, prosím.
Výborně.
- Střih. - Střihněte to.
- Příliš povýšeně? - Trošku.
Hrával jsem hokej. Hrál jsem hokej asi 22 let,
a hrál ho až do vejšky.
Když jste kanaďan. To prostě kanaďani dělají.
Postavili jsme svůj vlastní hokejový tým.
Zorganizoval jsem to
a je úžasné vidět všechny ty lidi, kteří hrávali
a jsou na hru tak natěšení.
Je to skvělé, protože vám to dá čas se s každým poznat
mimo prostory Stragate,
můžete každého spatřit v přirozeném prostředí.
Jste na jednom hřišti a vždycky je to skvělý protáhnutí.
Ani nevíte, jaká je to makačka, ale na druhou stranu je to úžasná zábava.
Chybělo mi to.
Hrajeme s ostatními týmy z města - s lidmi ze Smallville, s lidmi z Twilight Zone,
s lidmi od Chrise Isaaka.
Potkáte spostu lidí, který už jste dlouho neviděli.
Je fajn, vyjít si ven a udělat si nějaké nové přátele, nějaké nové nepřátele,
a nakonec si dát pivko se všemi.
Naše, i přes naše nadšení,
naše dovednost nedosahuje našeho nadšení,
ale vždycky se sejde doprá parta
a občas se trochu chytnem, nadáváme si, někdy trochu moc.
většinou skončím na trestné lavici, což mi dává určitý čas na odpočinek.
Když použijete svou hokejku takto, nebo své rukavice takhle,
jdete na trestnou lavici a stydíte se.
Dvě minuty za špatný postoj,
příliš plivání na střídačce,
za to, že nežvýkám, že nepoužívám dost klišé.
Doufám, že se ještě vrátím do hry.
Vždycky když se vrátím, uvědomím si, o co přicházím.
Jsme dobří.
Náš tým je trochu...
Učíme se poznávat své kladné a stinné stránky.
Je to jeden z těch super společenských sportů.
Říká se, že to děláme pro zábavu, ale nemyslím si, že by to kdokoli dělal pro zábavu,
protože každý chce vyhrát.
Na hokejistech je dobré to, že když to skončí, zůstane to na ledě.
ať už jste si vytvořili za tu hodinu hraní jakékoliv spory,
obvykle to hodíte za hlavu a jdete na pivko nebo na dvanáct
zrovna s tím chlápkem, kterého jste před chvílí ještě mlátili do ksichtu u mantinelu.
Kdybych nedělal Stargate, doufám že bych hrál někde jinde.
Studoval jsem na divadelního herce,
hry od Čechova, Shakespeara a Moliéra.
Po promoci jsem začal pracovat pro televizi a film a tak,
ale má láska je a vždy bude divadlo Shakespearovského typu.
Je to jedna z věcí které děláte,
abyste nezapoměl, co jste se naučil.
Televize dokáže být velmi...
Zabírá vám to veškerý čas a není moc prostoru pro vedlejší projekty.
Jednou z věcí, ve které bych chtěl pokračovat, je být stále v kontaktu s divadlem.
Myslím, že v roce 1999,se mě místní režisér, Morris Panych,
zeptal, zda bych si nechtěl zahrát v Hamletovi.
Já řekl:"Jasně. Jakou roli?" on na to:"Hamleta."
Potom, co jsem si vypral spodky, jsem si řekl: "to je příležitost, po které bych mohl skočit."
Myslím, že jsem dostal všechno, co jsem jsi pod tou příležitostí představoval.
Je to role, po které touží každý herec
a jakmile ji dostanou, chtějí utéct jinam.
Tréma se stala příliš bežnou událostí při každém otevření opony.
Tak doufám, že se objeví něco později, něco co budu schopen dělat,
ale mezitím se chci držet u toho, kde jsem začínal
a být schopen znovu prožít tu radost,
kdy jsem se do toho poprvé dostal
a znovu zažít tu zkušenost a vzestup herectví.
Myslím, že fanoušci sci-fi jsou pravděpodobně fanoušci i všech ostatních žánrů a seriálů,
a pravděpodobně ti nejnáruživější a nejinteligentnější fanoušci jaké si můžete přát.
Nejlepší na nich je to, že jsou upřímní,
protože sledují seriál pečlivěji než lidé, kteří ho dělají.
Je důležité, že máme fanoušky, kteří jsou tak uctiví a tak inteligentní.
Je to zpětná vazba pro scénáristy i pro herce.
Všichni si dávají pozor na veškeré detaily,
které nakonec přispívají k celkové kvalitě seriálu.
Když jsem po páté sezoně se seriálem skončil,
je to jedno z těch rozhodnutí, kdy se vzdáte práce,
abyste se dostali k jiné.
Když takové rozhodnutí uděláte, spousta dalších lidí
to vaše rozhodnutí komentuje.
Objevili se silné reakce od lidí, kteří nebyli nadšení tím,
že moje postava odchází ze seriálu a nebude tam pravidelně.
Dali nám najevo svoje pocity.
Bylo skvělé to vědět, dostat se k těmto vyjádřením.
Uvědomíte si, že, bez ohledu na to, co jste dokázali,
že jste ťali do živého, a že hodně lidí s tou postavou soucítí.
Bylo to v jistém smyslu lichotivé a uvědomíte si, že máte i trochu zodpovědnosti
za tu postavu, kterou v televizi ztvárňujete.
Nakonec záleží na vašich fanoušcích, jestli vás podrží nebo potopí
a očividně je zde hodně fanoušků,
kteří mě za mou práci pro seriál podporují a to je skvělé.
Takže to by bylo k Za bránou, teď už ho ani nevidíte.
Díky vám všem, že jste sledovali "Za bránou s Michaelem Shanksem".
Uvidíme se zas někdy příště. A jestli ne, uvidíte vy mě.
Já se na telku příležitostně mrknu, ale pravděpodobně vás tam neuvidím.
Teď už musím jít, protože už nevím co říct.
Vy mě sledujete!
Překlad: Pheek, pheek1@gmail.com v1.1