V předchozích dílech jste viděli...
- Směřuje sem. - Co to dělá?
Skenuje nás.
Wraithská stíhačka odeslala data do vesmíru a zničila se předtím než jsme se k ní dostali.
- Proskenovali jsme tu oblast... - Co to je?
- Wraithské mateřské lodě. - Kam míří?
Pokud udrží směr a rychlost, budou nad naší planetou za dva týdny.
Věděli jsme, že jednou přijdou. Teď alespoň víme kdy.
- To je něco. - To je něco?
Znamená to, že ještě pořád máme čas, Rodney. Není důvod k panice... zatím.
- Kde je čas, tam je i naděje. - Takže, nějaké návrhy?
- Jiné než panikařit? - Ano, jiné než panikařit.
Uvědomuji si, že to asi není super, ale měli bychom zvážit M7G-677.
- Jako možnou planetu pro evakuaci? - Ne. Navrhuji, abychom si vzali jejich ZPM.
Jejich jedinou obranu proti Wraithům? Planetě obydlené z většiny jen dětmi?
Vznesl pádný fakt.
Jejich ZPM je skoro vyčerpané, ale mohlo by se nám nějak hodit.
Chtěla jste návrhy. Je to věc přežití.
Aha. No, tak hluboko jsme ještě neklesli,
a dokud tady budu velet já, nikdy tak hluboko neklesneme.
Souhlasím. Pokud to má být náš konec, je nejlepší, abychom mu čelili s důstojností a se ctí.
- Mám nápad...kromě paniky. - Posloucháme.
Je to běh na dlouhou trať, ale myslím, že to stojí za námahu.
- Bude to z většiny má námaha, takže... - Co je to?
Můžeme Hvězdnou bránou poslat zprávu na Zemi.
- Promiňte? - Máme dostatek energie?
Ne na to poslat člověka. Nemohli bychom udržet červí díru.
Pokud spojíme všechny naše kapacity vyrábějící energii,
mohli bychom být schopní vytvořit červí díru na dostatečně dlouho pro odeslání zprávy.
- O jak dlouhé době mluvíme? - Asi 1,3 sekundy, plus mínus.
- To není moc času. - Dost na to říct SOS.
Je to dost času na poslání zprávy ve formě vysoce komprimovaného datového paprsku.
Pomáhal jsem vylepšovat zašifrování pro americké letectvo.
Plukovník Carterová ho může rozšifrovat na druhé straně.
- A to navrhujete až teď? - Pravděpodobně to nebude fungovat
a mohli bychom přetížit naše naquadahové generátory.
No, pak to nemůžeme riskovat. Bez energie nebudeme mít šanci vůbec.
Směřují k nám tři Wraithské mateřské lodě. To vyžaduje zoufalé činy.
Kromě toho jsem našel způsob s minimálním rizikem.
Za předpokladu, že je to možné, kolik informací můžeme poslat?
Všechno. Hlášení z misí všech vysoce postavených pracovníků, věci o Atlantidě...
- Tohle všechno. V jedné sekundě? - V 1,3.
Pokud vylepším poměr komprese, budete hledat další věci, co přidat.
- Udělejte to. - Dělám to.
Elizabeth, uvědomujete si, že pokud by Velitelství Hvězdné brány bylo schopné poslat pomoc...
Já vím. Udělali by to.
Ale musíme podat zprávu o tom, co jsem se tady dozvěděli, o Atlantidě, o Anticích.
- O Wraithech. - Přesně. Musíme Zemi varovat.
- I kdyby to byla poslední věc, co uděláme? - Zvláště i kdyby to byla poslední věc, co uděláme.
Nevypadají moc děsivě jako tečky na obrazovce.
Musíme udělat průzkum a podívat se, abychom věděli, proti čemu stojíme, z první ruky.
- Jak? - Sledoval jsem jejich postup.
Wraithské lodě periodicky vstupují a vystupují z hyperprostoru,
protože jejich technologie je omezená...
- Nebo zastavují, aby se po cestě najedli. - Hlavní je, že je to předvídatelný vzor.
Můžou s určitou jistotou předpokládat, že udělají zastávky
tady, tady a tady.
Ty lodě jsou odtud světelné roky. Jak se tam dostanete puddle jumperem?
Použijeme dráhu, po které si Zelenka myslí, že vystoupí z hyperprostoru
a koukneme se, jak poletí kolem.
- To je dobré. - Víte, mám své chvilky.
Teyla a já jsme se právě rozhodujeme, na kterou planetu letět.
Dobře znám lidi z tohoto světa.
Jejich Hvězdná brána je na otevřeném prostranství a tak přístupná lodí.
Můžete zůstat skrytí před Wraithy, když proletí kolem vaší pozice?
Neviditelný mód. Ani nebudou vědět, že tam jsme.
OK, jděte, zjistěte, co se dá a vraťte se zpět než Rodney pošle svou zprávu.
- Potřebujeme vás tu oba. - Ani se nezastavíme bezcelním obchodě.
Pokud vás napadne dostat ty Wraithské lodě sám, majore,
tímto vám nařizuji to nedělat.
- Věřte mi, to nemusíte. - Stejně...
Nesnažte se dostat mimozemskou armádu jednou rukou. Jasné?
Otče, je tu Teyla!
- Teylo. - Orine. Už je to mnoho dní.
Příliš mnoho. Podívej se na sebe. Jsi tak jiná.
Mnoho se změnilo od mé poslední návštěvy.
- Tohle je major John Sheppard...a Orin. - Rád vás poznávám, uh...
- Sklizeň bude až za několik měsíců. - Ano, já vím.
Nepřišli jsme obchodovat, ale varovat vás.
Věříme, že Wraithové jsou asi na cestě.
Nemáme to potvrzené, ale jsme tu, abychom to zjistili.
Ano. Zdá se, že se probouzejí všude.
Měl by jsi říct svým lidem, aby udělali opatření pro případ, že přijdou.
Řeknu, ale víš stejně dobře jako já, Teylo,
že nás Wraithové vystopují, ať půjdeme kamkoli.
- Pak nebude úniku. - A co odejít Hvězdnou bránou?
Sbírání probíhají na mnoha světech. Nikde není bezpečno.
Dokonce i my bereme uprchlíky.
Pokud přijdou, držte se daleko od Hvězdné brány.
Vezmi svou rodinu k tomu stromořadí támhle a počkejte na nás.
- Teylo. - Jednu rodinu, majore. To je vše, o co žádám.
- Je mi líto, Orine, nemůžu vám to slíbit. - To bude to nejmenší, co můžeme udělat.
- Pokud bude čas. - Potom si musíme pospíšit.
Děti, musíme se připravit.
Máme tu naše plány města, hlášení z misí
a taktické hodnocení, vše připraveno k odeslání. Co dále?
Přidal jsem data, které jsme byli schopní dešifrovat z Antické databáze.
Opravdu? To je neuvěřitelné.
- Můj algoritmus je mimořádně účinný. - Ale, prosím vás.
To musí být, když se všechna ta data vešla do 1,3 sekundy.
Vlastně do 0,3 sekundy.
- Můžeme ještě zaplnit jednu sekundu navíc? - Mm. Celou jednu navíc, ano.
Je toho dost na to, abychom připojili osobní vzkazy?
Uh...jistě. Myslím tím několik hodin videa. Mnohem víc, pokud omezíme jen na audio.
Myslím si, že to udělá zázrak s morálkou. Zvláště teď.
Můžu říct babičce, co celou tu dobu dělám.
Pokud by vaše babička měla bezpečnostní oprávnění.
Ale pro teď jí můžete říct, že se máte dobře a že vám chybí.
Tohle všechno je moc roztomilé, ale mám nějakou práci. Neměl bych, um...?
Poručíku, možná byste se o to rád postaral.
Dejte každému pár minut ať můžou poslat vzkaz pro své blízké.
- Rád, madam. - Můžete jít.
Jakmile Zelenka a já zapojíme motory jumperu čtyři do sítě,
- měli bychom být schopní udělat nízkonapěťovou zkoušku. - Dobře.
- Rodney? - Mm?
- Vy nechcete nikomu poslat zprávu? - Víte co?
Možná se vším svým volným časem, nahraju svojí zprávu sám.
- Vážně? - Ano.
Dobře, dobře.
Tohle neměla být záchranná mise.
- Orin byl dobrý přítel mého otce. - Souhlasil jsem, abychom ho varovali.
Kdyby byl někdo blízký vaší rodině, dobrý přítel, v nebezpečí ze strany Wraithů,
- neudělal byste to samé? - Ne kdybych tím ohrozil misi.
Takže se máme vzdát všeho, čím se lišíme od Wraithů?
Souhlasil jsem zastavit a nabrat je, pokud bude čas, ale jenom pokud bude čas.
Rád bych zachránil každého v téhle zatracené galaxii.
- Je to jen jeden muž a jeho děti. - Souhlasil jsem pomoct, pokud bude čas.
Bojujte jenom ty bitvy, které můžete vyhrát.
Páni.
Raději to otočíme zpátky.
Míří k planetě.
Dobře, nahrávám. Dostatek baterie.
Tak proč nic nevidím? Oh...jsem blbej.
OK.
Ahoj, babi, dědo.
To jsem já, Aiden...očividně.
Mluvím k vám z místa daleko, daleko od domova.
Přesto se mám dobře. Nemusíte si o mě dělat starosti.
Život tady je...docela rutinní.
Doufám, že se brzy budu moct dostat domů,
ale, víte, kdybych... kdybych se tu chvíli zdržel,
chci abyste věděli, že se mám dobře.
Dělám věci...vidím věci, jaké jsem si nikdy nemyslel, že uvidím.
Přál bych si, abych vám o tom mohl říct všechno. Ale kdo ví?
Jednoho dne možná budu moci,
ale chci, abyste oba věděli,... že jste přímo tady.
Vždycky. Pořád.
I když poletíme naplno, budeme tam jen tak tak před tou armádou.
- Nemůžu riskovat přistát pro Orina. - Aha.
Budu nás muset odmaskovat při průchodu bránou. Vytočte adresu.
Počkejte. Příchozí červí díra.
Wraithové prý vytáčejí Hvědné brány, aby svým obětem znemožnili uniknout.
Takže jsme tady uvízli.
Jakmile znovu zamaskujeme loď, budeme v bezpečí.
Musím dostat informace o Wraithské flotile na Atlantidu.
Budou pokračovat ve vytáčení brány přinejmeším během noci,
ale jestli počkáme tam, kde jsem řekla Orinovi a jeho rodině, že se s nimi setkáme...
Právě tam mířím.
Nejsem v tom moc dobrý.
Uvidí to jen vaše rodina.
- Jo, a vy a americká armáda. - No, připraveno.
- Co bych měl říct? - Uh...uh...
- "Chybíte mi. Kéž byste tu byli se mnou." - Kéž by tu byl se mnou kdo?
- Kdo chcete aby tu s vámi byl? - Nikdo. Kéž bych tu nebyl ani já!
Dostal jsem na starost hodně lidí.
Dobře, er...asi bych měl pozdravit svou matku.
Dobře. Udělejte to. Dobře, připravený?
OK, můžeme.
Ahoj, mami. Doufám, že se k tobě tahle zpráva dostane.
Věřím, že tvoje petúnie jsou teď už plně rozkvetlé.
Doufám, že používáš tu mast.
Jestli si dodržovala tu dietu, tak by se ta plíseň měla už ztratit.
- Co se děje? - Člověče, plíseň?
Na jejích nehtech. Říkal jste, že tohle neuvidí nikdo kromě mé rodiny.
- Jo, ale plísně? - No, tak o čem bych měl teda mluvit?
- Je to vaše matka. Řekněte, že jí milujete. - To nemůžu. Byl bych moc dojemný.
- No a? - Moje matka je velmi citlivá.
Má nejmilejší duši jakou jsem kdy potkal, tak čistou jako čerstvě napadlý sníh.
Když se rozruším, tak se taky rozruší. To já nemohu.
Není to přímý přenos. Pokud se vám nebude líbit, co jsme nahráli, můžeme to udělat znovu.
- Můžeme? - Jistě.
Oh. No, potom bych to tedy mohl udělat.
Dobře.
Jdeme na to.
Um...mami...
Strašně mi scházíš.
Já to nedokážu!
No tak, Orine, ukaž se.
Co?
Není to tak dávno, co byste ho tu nechal.
No, ale situace se změnila.
Poručík Ford navrhnul, abychom ukradli ZPM společenství dětí.
Mají ZPM a mohli bychom je vzít k nám.
Jenom aby zemřeli v Atlantidě?
Podívejte, Ford a já jsme vojáci. Strávili jsme hodně času tím, abychom se naučili přežít.
Já jsem strávila svůj život přežíváním před Wraithy.
Součástí toho tréninku je vědět, kdo může být zachráněn a kdo ne.
A toto rozhodnutí jste učinil sám?
Řekl jsem, že počkám na vaše přátele, pokud bude čas. Teď je čas.
- Co ode mně ještě chcete? - Obávám se, že příliš mnoho.
Bude to dlouhá noc.
Neřekl jste nic, co by vyžadovalo bezpečnostní prověrku, že ne?
Bezpečnostní prověrku?
- Je těžké jen sedět a dívat se. - Nemůžeme nic udělat.
Mohli bychom udělat hodně. Byla by to jen poslední věc, co bychom udělali.
Jsme velmi přečísleni a brána je stále nepřístupná.
Ale pokud zachráníme Orina a jeho rodinu, uděláme aspoň něco.
Něco.
Vážně mi chybíš, děťátko.
Nemůžu se dočkat až tě vezmu na basketbalový zápas
a budu sledovat, jak Kobe and Shaq přivezou domů další titul pro Lakers.
To je všechno.
- To je všechno? - Co jiného bych měl říct dítěti?
- Je to váš bratr. - Asi ho už nikdy neuvidím.
- Proč to dělat ještě horší? - Kvůli tomu to neděláme.
Přesně proto to děláme.
Nemyslím to tak. Jsem rád, že jsem dostal šanci říct sbohem.
- Jo, ale neřekl jste to. - Ne tolika slovy.
- Poručíku Forde. - Jste připravený nahrát svoji zprávu?
Už jsem to udělal. Vlastně jsem si dovolil ji udělat v soukromí.
- No, asi bude potřebovat trochu sestříhat. - Sestříhat?
Jo, trochu jsem se rozmluvil. Vlastně jsem použil celou pásku.
- Mluvil jste hodinu? - Bylo to léčebné.
Přišel jsem s několika cennými poznatky,
ale v posledních několika dnech jsem spal jen 6 hodin, takže, um...
- Komu je určená? - Lidstvu, mojí sestře...
Neočekávám, že ji příliš sestříháte.
Je v ní poklad. Takže se ujistěte, že tam zůstane.
Jestli brána vydrží spojená, neztráceli jsme tu čas.
- No, těším se na to. - No, užijte si to.
Poklad.
A za pět...čtyři...tři...
Toto je Dr. Rodney McKay, mluvím k vám
ze své základny ve ztraceném městě Atlantidě,
nacházející se hluboko v Pegasově galaxii.
Nahrál jsem tuto zprávu v předvečer naší nejtemnější hodiny.
Zatímco mluvím, mimozemská armáda biblických rozměrů je na cestě,
a zamýšlí - dovoluji si říct je odhodlaná, abych pokračoval v metaforách - nás zničit.
Uděláme vše, co je v našich silách, abychom odvrátili jejich útok,
ale obávám se, že porážka je nevyhnutelná.
Já a ostatní členové mého týmu, čelíme nejstrašnější smrti, jakou si lze představit,
kdy naše životy budou...budou vysány z našich hrudí tím...tím...nejstrašnějším...
OK, um...OK, začneme znova, začneme znova,
Um, Forde, tohle postě vystříhněte, jo?
O čem jsem to, uh....?
- Co je to? - Nikdy jsem takovou věc neviděla.
- Jdu to prověřit. - Mohou vás objevit.
- Dokážu, aby mě neobjevili. - Majore.
Prostě to chci vidět, ať je to cokoli.
Zůstaňte tady, dokud se neobjeví Orin a jeho rodina.
A za pět, čtyři, tři...
Mí přátelé, jsem Dr. Rodney McKay z expedice Atlantida,
a vzhledem k našemu hrdinskému boji s Wraithy
a našemu předčasnému úmrtí, o kterém už víte,
v tomto světle, bych chtěl předat nějaké poslední myšlenky.
Teď, moje rozsáhlé vzdělání, výcvik a zkušenosti na poli astrofyziky
mi dávají jedinečný náhled, kterému se může vyrovnat jen málo lidí
na Zemi, nebo vlastně i na jiné planetě.
Rád bych se s vámi teď podělil o pár momentů, které vám předám s tímto nadhledem.
Začnu s několika zkoumáními předmětů,
kterou jsou mému srdci blízké a drahé.
Vedení.
Pane a paní Markhamovi, jmenuji se Dr. Elizabeth Weirová
a váš syn byl členem mojí expedice.
Musím vás s politováním informovat,
že byl zabit při výkonu služby před několika dny.
Zemřel při obraně jiných a jeho oběť pomohla zachránit mnoho životů...
...a její nadšená zvědavost je jen část vlastností
které vaše dcera prokázala během služby jako vědec v mém týmu.
Ona a několik jejích kolegů zemřeli neočekávaně před několika týdny.
Nemám svolení odhalit příčinu její smrti,
ale mohu říci, že během jejího času zde,
Dr. Dumaisová byla součástí velmi významného.
Viděla a dělala věci o kterých se jí nikdy předtím ani nesnilo...
Zemřel statečně, když bránil ostatní.
Přiznávám, že jsem ho neznala tak dobře jak bych mohla,
ale vím, že byl velmi oblíbený a respektovaný mezi svými kolegy.
Bylo mi řečeno, jak často mluvil o své rodině.
Přála bych si, abych vám mohla říct více.
Jsem si jistá, že jako armádní rodina mi rozumíte.
Skončila jste, madam?
Dejte mi ještě chviličku, prosím, seržante.
Jsem zaneprázdněná svojí prací.
Pracuji pilně, abych jako každý zabezpečila úspěch této expedice,
a také abych potěšila vedoucího našeho vědeckého týmu...
Ne, ne, ne, ne, ne. Tato sekvence první a pak ten druhý kód.
Pokud se nás nesnažíte vyhodit do vzduchu. Jestli ano, skvělá práce.
Stále si nezapamatuje mé jméno, ale jsem moc ráda, že s ním mohu pracovat.
Co je tohle? Kiwi? Kdo to udělal? To jste dělala vy?
Je to čestný a statečný muž.
Au! Au! OK, křeč, křeč, křeč, křeč, křeč...Au!
Do té doby budu pokračovat ve službě pro jeho potěšení.
Jednou jsem chytil mononukleózu, když jsem políbil holku v algebraickém klubu.
Zmeškal jsem celý měsíc školy.
Přesto ten polibek byl... něco, co za to asi stálo.
April Binghamová. Krásná blondýnka.
Bože, víte, miluji blondýnky. Obzvláště s, uh...krátkými vlasy. Mm...
Samantho Carterová, pokud se díváte, tak pochodeň stále hoří.
Bohužel, bude brzo uhašena,
ale, víte, měla byste vědět, že si myslím, že jste opravdu...
No, jste úžasná, jste opravdu, opravdu úžasná
a jste ten nejhezčí věděc, s kterým jsem kdy pracoval.
Ve skutečnosti asi nebyla noc, kdybych na vám nemyslel...
Dobře, Forde, tohle smažme
a vraťme se zpátky k, uh...vedení.
Běžte, děti! Běžte!
Rychle!
- Kdo se na to bude koukat? - Komukoli to pošlete.
Rodina, přátelé, láska.
- Uvidí tohle někdo z Atlantidy? - Ne, z právy jsou soukromé.
- Můžete nahrát takový doják jaký chcete. - Dobře.
Uh, toto je zpráva pro generála Jacka O'Neilla z Velitelství Hvězdné brány.
Je mojí povinností vás informovat o tom, co považuji za vážné chyby v úsudku
ve vedení této expedice, zejména Dr. Elizabeth Weirové.
Její činy opakovaně a lehkomyslně
vystavily lidi z této expedice vážnému nebezpečí,
což nás přímo zavedlo do vážné situace, v které se právě nacházíme.
Víte co?
Co kdybyste si nahrál to vaše naříkání v soukromí?
Fajn.
Zaznamenával jsem pochybné konání, o kterém bych vás chtěl teď detailně informovat.
Rychle! Rychle!
Běžte k těm stromům!
Nikdy jsem se nestaral o psy. Příliš mnoho práce, příliš potřební, příliš nepředvídatelný.
Necháte jedny dveře otevřené a jsou pryč.
Hledáte je, ale nemá to cenu,
a od doby, co váš otec odmítl platit poplatky,
je žádný zvířecí útulek nenajde.
Bůh ví, co se stalo tomu prostému člověku.
Teď, kočky...no, to je úplně něco jiného.
Kočky jsou samostatné, spolehlivé. Zatřesete s krabicí a ony přiběhnou.
Cynik by řekl že kvůli jídlu, ale moje kočka si užívá mou společnost.
Je velmi uklidňující přijít domů z práce
a mít tam známou tvář, která na vás čeká.
Přesto, to jsem odbočil. Kde jsem to skončil?
Uh...jo. Vedení.
Běžte! Běžte!
Tady!
To je v pořádku. Jsem přítel. Prosím, rychle. Tudy.
Rychle. Tudy.
- Kolik vás zůstalo? - Nevím. Wraithové jsou všude.
Tady, napijte se. To je voda.
Orin...viděl jste ho?
Ne od té doby, co se objevili Wraithové. Děkuji.
- Musíme odejít. Wraithové nás najdou. - Ne, nenajdou.
Naše loď má štít, které nás pro ně dělá neviditelnými. Jste tady v bezpečí.
Jen si odpočiňte.
Brzo odletíme.
Ráda bych řekla něco rodinám každého člena této expedice.
Kéž bych vám mohla říct více o tom, co dělají vaši milovaní dělají
a doufám že to jednoho dne zjistíte, protože budete ohromeni,
ale řeknu vám, že nemůžu být více hrdá na úplně každého.
Jejich hrdinství mě ohromilo.
Jejich vynalézavost mě udivila.
- Rodney, spusťte to! - Spouštím!
Teď!
Čelíme strašnému nepříteli a nejisté budoucnosti,
ale pokud už od nás nic neuslyšíte,
vězte, že vaši milovaní nečelili té hrozbě nejistoty sami.
Čelíme naší budoucnosti společně.
Majore.
Tady venku je to pěkně zlé.
- To je Orinova rodina? - Ne.
Neviděli Orina od té doby co začalo sklízení.
Vesnice je vyhlazená.
Brána se právě zavřela.
Měli bychom být schopní dostat se odtud než Wraithové něco udělají.
Prosím, majore. Dejte Orinovi více času.
Kdyby se sem dokázal dostat, už by to udělal. Musíme se vrátit.
Tak jděte. Já zůstanu a budu hledat ve dne. Můžete se pro mě vrátit později.
- To nemůžete udělat. - Považuji Orina za rodinu.
- Je mi líto, jestli tomu nerozumíte... - O to tu nejde...
S vámi nebo bez vás, já zůstávám.
To nezvládnete.
Pak vás žádám, abyste zůstal také ještě o chvíli déle.
Dovolte, aby z toho vzešlo něco dobrého.
Dobře. Dáme mu ještě trochu času.
Vím, že se o mě bojíš, mami,
ale nějak jsme našli způsob, jak se postavit každé hrozbě,
takže bych se nebál o mé bezpečí.
Všichni lidé tady, z mnoha zemí, jsou všichni spojení jedním poutem.
Reprezentujeme lidi ze Země
a pokud o pozemšťanech něco vím, tak je to, že jsme smělá skupina...
Nemůžete říkat pozemšťané. Vaše matka nemá bezpečnostní prověrku.
Ona ví, že jsem ze Země. Není to velké tajemství.
- Oh, dobře. - Promiň, mami. Každopádně...
Povolení testování experimentálního léku na zajatci,
což je jasným porušením Ženevských konvencí.
Neoprávněné sklopení štítu brány,
když důvěryhodnost přichozího cestovatele byla pochybná.
To je další věc, kterou před smrtí neuvidím.
Kdybyste cestovali tak moc jako já,
mysleli byste si, že zmizení Niagárských vodopádů je úplná prkotina.
Přál bych si vidět tolik filmů.
Nikdy jsem neviděl Grease, i když mám rád Olivii Newton Johnovou.
Vždycky jsem chtěl vidět Gandhiho. Viděl jsem pouze první půlku Šestého smyslu.
Moje sestra...
Forde, jestli vystřihnete všechno ostatní, tak, um...tohle nechte, ano?
Jeannie, tady tvůj bratr, Rodney.
Očividně.
Chci ti říct, um...
Chci ti něco říct. Uh...
Rodina je důležitá.
Uvědomil jsem si to, protože lidé tady se stali...
takovou mojí náhradní rodinou.
Vím, že jsem nikdy nebyl dítě pro takovouhle citovost,
ale když člověk uvažuje o svém úmrtí, pak vidí věci mnohem jasněji.
Opravdu ti přeju všechno nejlepší, víš, a omlouvám se, že jsme si nebyli bližší.
Možná, um...jestli se z toho náhodou dostanu,
snad jednoho dne můžeme být a to bych byl rád.
Teď, jestli je čas, rád bych se vrátil k tématu vedení.
Někdo přichází.
Orine!
- Orine! - Jak velká je jeho rodina?
- Musel se setkat s ostatními. - To bude problém.
- Nemyslel jsem si, že tu ještě budete. - Bez vás bychom neodešli.
Po cestě jsme potkali další a další jsou za námi.
- Kolik jich ještě je? - 12, možná víc.
Tady! Touhle cestou!
Rychle!
Počkejte, počkejte, počkejte počkejte!
- Vezmeme tolik lidí, kolik můžeme. - Rychle! Pojďte!
Rovně! Rovně!
- Rychle. - Pojďte!
- Běžte! - To je v pořádku. To je v pořádku.
K zemi!
- Jste v pořádku? - Ano. Jsem v pohodě.
- Jsou naši hosté pohodlně ubytovaní? - Ano.
Dobře.
- Takže mi řekněte. Jak je to špatné? - Špatné.
Každá mateřská loď je jako přepravní skupina
a doprovázejí ji křižníky a stovky stíhaček.
Grodin teď stahuje informace ze senzorů.
Nikdy jsem nebyla svědkem sklízení tolika lidí.
Několik jsme jich zachránili. To je aspoň něco.
Rodney, jsme připraveni poslat zprávu?
- Až budete vy. - Dobře.
Poručík Ford nahrává osobní zprávy od všech členů týmu.
- Kdybyste chtěl... - Jsem v pohodě.
OK.
Spolu s mojí krátkou zprávou
jsem nahrála zprávy rodinám lidí, které jsme ztratili.
- To je dobrý nápad. - Je tu jedna, kterou byste chtěl udělat sám.
OK, až budete připravený, pane, můžete.
Nejsem si jistý, jestli jsou rodiče plukovníka Sumnera stále naživu.
Nejsem si ani jistý, jestli má nějakou rodinu. Ne všichni ji máme.
Ale jestli má rodinu, pak by měli vědět,
že zemřel se ctí a s odvahou při výkonu služby.
Nesl tíhu vedení a snášel ji dobře.
Neměl jsem šanci ho dobře poznat, ale vím toto.
Vzhledem k tomu, jaký to byl muž a čemu tady čelíme,
jo, přál bych si, aby tu stále byl.
Neuplynul den, abych na tebe nemyslela, Simone.
Je toho tolik, co bych ti chtěla říct a sdílet s tebou, ale nemohu.
Vím je to nefér.
Nevíš toho tolik a necháváš svůj život na později kvůli mně...
takže nenechávej.
Vše, co žádám, je dávej na sebe pozor
a buď si jistý, že ať už jsi kdekoli, moje srdce na tebe dohlíží.
Takže dávej na sebe pozor, hodně spi,
nezapomeň na své denní procházky a dodržuj svůj lékařský předpis.
Dobře, to je všechno.
Teď řeknu sbohem...
a, mami, miluju tě.
Ahoj, babi, dědo. Chybíte mi.
Sbohem, brácho.
Sbohem.
Sbohem, Simone.
Sbohem.
Máme tu neplánovanou mimozemskou aktivaci.
Spojuji teď.
Přijímáme data.
Odkud to je?
Z Atlantidy.
Přeložili: Charlie_CZ, Nan, Jakub, Kubajs
DVD verze a úpravy: Swan