Christopher Judge: Za bránou
Být v serálu po sedm let, to už je fakt požehnání.
Když něco děláte už sedm let,
vytvoříte si zvláštní vztah ke skupině lidí,
a pokud je to tak úžasná parta lidí jako tato, je to fakt štěstí.
Být součástí serálu jako je Stargate
je i určitý závazek, aby z toho byl kvalitní produkt,
ale taky je to spousta zábavy v každodenní pracovní činnosti,
je to prostě úžasný.
V průběhu sedmé sezony
jsme se bavili ještě mnohem víc, než v předchozích letech.
Takže to byla velice vzácná zkušenost.
Nedrž se zpátky, tím mě jenom víc naštveš.
No, vztahy, které mezi sebou máme,...
V podstatě jsme jedna obrovská, veliká, nefunkční rodina.
Tak nějak jsem si každý zvykli na vlastnosti a způsoby těch ostatních,
a přišli na to, že než furt zkoušet někoho uklidňovat a konějšit,
je mnohem lepší se na sebe smát.
Řekne někdo Rickovi, že ve skutečnosti není mrtvý? Už se může hýbat.
Je to systematický člověk.
A takle se protloukáme každý den, s Rickem a jeho láskou k neuctivosti.
Rick a já jsme spolu vlastně dva roky nemluvili.
Jsme oba alfa samci.
A když se Rickovi narodilo dítě,
pamatuji si, že jsme byli zrovna v cirkuse a mluvili jsme o tom,
a já jsem se s ním podělil o své vlastní zkušenosti s narozením mých dětí.
a na konci jsme oba bulili jak děcka.
A to byl skutečný vznik našeho přátelství.
Už to není jenom na place, stali jsme se opravdovými přáteli.
A Michael Shanks a já jsme měli tento vztah od samého začátku.
Je to takový mlsný kocour. Je mlsný, ale po penězích.
Ne, je to borec, který dokáže na všem vidět to lepší,
to pozitivní na čemkoliv,
a to tak dlouho, dokud se ho to netýká, protože on potřebuje být na něco naštvaný.
Nedávno jsem se dostali do docela zábavné výměny názorů.
V průběhu let jsme se velmi dobře navzájem poznali
a on je prostě jeden z mých nejlepších přátel, fakt.
Amanda Tapping, ta se svou postavou opravdu žije.
- Myslí si, že ví, jak hrát. - Žádný divadlo. Skuteční herci si nic nevydělají.
Tuhle část vystřihnete, že?
Ne, Amanda je jak sestra každého z nás. Je radost mít ji denně kolem.
Pořád se ujišťuje, že jsou všichni v pohodě, že se všem daří, že je doma vše v pořádku.
Prostě na sebe bere zodpovědnost, aby byl každý den pro všechny příjemný
a to je neocenitelné.
Don Davis je praštenej.
Je to blázen, ale taky jedna z nejmilejších a nejjemnějších duší jakou sem kdy potkal.
Ale to je každej ze štábu.
Jsme opravdu jedna velká šťastná rodina.
Známe své děti, rodiče, manželky, manžele, přítele atd.
To tvoří jeden velký soudržný celek.
Protože spolu trávíme více času, než se svými blízkými doma.
A to je další důvod, proč bylo těch sedm let tak mimořádných,
díky všeobecnému štěstí, které prostupovalo vším na place, a to denně.
Pojďte se mnou za bránu.
Pojďte se mnou za ... bránu.
Mám nemoc, smrtelnou nemoc, a tou je golf.
Hodně lidí ze štábu ho hraje, hraje ho i dost producentů.
Když byl o víkendu velký turnaj,
tak veškerý natáčení stojí, dokud si neprobereme dobrý a špatný údery,
jak kdo co udělal,
pak ještě pokecáme jak jsme si kdo o víkendu zahráli.
Je to sranda, protože se u toho tak zdravě dobíráme,
a každý má opravdový smysl pro soutěživost...
Ale taky je vidět, jak se navzájem bavíme.
Když točíme v sobotu a v neděli
obvykle jen dopoledne, abychom se mohli věnovat svým rodinám,
ale občas si uděláme čas a zajdeme si společně zahrát a to je fakt psina.
Ale co mě opravdu baví, je obírat o prachy takový velký zvířata, jako je Brad.
Jsem lepší než Brad.
A než Coop - jsem lepší než Coop. Greenburg - jsem lepší než Monty. Lepší.
Poď do jamky, baby.
Nerad to říkám. Možná mě to bude stát místo, nevím.
Tohle hřište mi sedí. Všude kolem můžete vidět mý jméno.
Občas jim musíte dopřát trochu pro jejich ego.
Já jsem v záři reflektorů, já jsem ten, co je v televizi,
takže je občas nechám, ať mě porazí.
Hraju s producenty. Chystám se ty boháče obrat o nějaký prachy.
I tak jsem tady ten nejhorší golfista.
Není tam žádný takový to vytahování se,
takže to musím všechno tak nějak mírnit, protože už jsem prostě takovej.
Musím to udělat tak, aby to vypadalo, že jsem míček přepálil, nebo že jsem ho trefil moc doleva nebo doprava.
Dělám aby to tak vypadalo,
ale, jak možná tuší, dělám to pro jejich dobro.
Chytám jejich šípy a rány z praku, protože takový prostě já jsem.
Zase jsem mimo hřiště.
Vlastně píšu už strašně dlouho.
Dokonce už v začátcích seriálu jsem mluvil o tom, že bych napsal epizodu,
ale pro scénáristy a producenty je težké brát vážně někoho,
kdo chodí poslední tři roky do práce pozdě.
Takže první krok byl, že jsem jim musel ukázat, že to myslím vážně,
což znamenalo trochu přehodnotit celý můj přístup
a ukázat, že beru vážně to, že jsem tady.
Brad Wright mi dal první příležitost k psaní u příběhu pro epizodu "Bojovník".
Tak jsem navrhl příběh a pak jsem ho sepsal,
potom byl scénář předán Peteru DeLuisovi.
Jedněmu z dvou našich nejplodnějších režisérů.
A najednou jsme Pete a já spolupracovali na scénáři
a pak si Pete uvědomil, že by se se mnou musel dělit o honorář za scénář,
takže mi Peter neodpovídal na telefonáty, dokud to neměl hotový.
Takže mezi sebou máme s DeLuisem stále takový malý rozpor,
ale prostě's mě dostal. Dostal's mě. Máš všechny prachny. V pohodě.
Na obálce bylo pořád moje jméno. "Námět ...", ale ...
Takže následující sezonu jsem s Bradem pracoval na návrhu dalšího příběhu,
a měli jsem pár problémů typu
jak provázat všechny části příběhu dohromady aby to fungovalo jako scénář.
A já jsem cestou do jeho kanceláře vymyslel úplně novej příběh.
Věděl jsem, že by ten scénář udělal prakticky za mě,
takže jsem se ho po vytvoření osnovy zeptal, jestli bych mohl od teď psát ten scénář sám.
Důvodem bylo, že jsem chtěl své spisovatelské vlohy skutečně zhodnotit.
A Brad mi řekl:"Fajn."
Tak jsem ten scénář poslal e-mailem Bradovi a taky Martinu Wodovi,
který to měl režírovat.
No, byl to příběh ke "Dvojí realitě".
Ok, mladej, skvělej|způsob jak se ušpinit.
Základem bylo:"Jak by to vypadalo, kdyby byl Teal'c normální chlápek? Jak by se choval?"
A to bylo jádro toho příběhu.
Byl jsem prostě hrdý na to, že jsem součástí toho procesu.
Všichni odtamtud vypadněte!
T, pohni zadkem. To je rozkaz!
Agh!
- Zahraňte se. - Dostanu tě odtud, staříku.
Teal'cu!
- Zavolejte sem zdravotníka, hned! - Ano, madam.
Pak mi dovolili napsat další epizodu, v sedmé sezoně,
a já musel spolupracovat s Robertem Cooperem, což jsem si taky ohromě užíval.
Byla to epizoda "Právo na zrození".
"Právo na zrození" byl ten původní příběh, na kterém jsem pracoval s Bradem.
A když jsme pak pro hlavní roli sehnali Jolene Blalockovou,
tak se to vyvinulo přímo fantasticky.
Nedělej tuto chybu. Moloc nedovolí, aby to pokračovalo.
- Nedáváš mi na výběr. - Kolik bojovnic musí zemřít?
Naše sestry ve vaší péči se bezpečně vrátí nebo vy dva budete obětováni.
Kree, sha Mel lak!
Možná bych mohl přiložit pero k papíru i pro jednu dvě epizody seriálů, které by byli inspirovány Stargate.
To by bylo veliké lákadlo pro mou scénáristickou kariéru.
Částečně je Stargate v průběhu let tak skvělá taky díky absolutně...
- Vítejte ve Stargate. - ...šílené podpoře fanoušků.
Opravdu to hřeje u srdce a milujeme vás lidičky, mockrát vám děkujem.
Ale holky, fakt už mi musíte přestat posílat svý spodní prádlo. Jo?
Ale teď vážně. Chceme vám poděkovat za sedm úžasných let lásky a podpory.
A ani my ji do toho nepřestaneme vkládat.
Díky, že jste sledovali "Za bránou".
Právě dokončujeme sedmou sezonu, takže se můžeme plnou rychlostí vrhnout na tu osmou.
Takže se uvidíme pak... No dobře, my vás neuvidíme,
ale vy uvidíte nás.
Hej! Hej Bobby.
Janice, jak to jde? Jak se máš?
Jak to jde Lizzie? Jak to jde kočko? Jak se máš?
Uvidíme se v osmé sezoně.
Překlad: Pheek, pheek1@gmail.com v1.00