Richard Dean Anderson: Za bránou
Vzpomínám si na jednu z prvních čtecích zkoušek, co jsme měli...
Měla to být první, kde jsme se všichni jenom seznamovali.
Sědeli jsme u takového dlouhého stolu v konferenční místnosti
a pročítali si scénář.
Ještě než jsme začali, nějaký...
Nevím, jestli bych to nazval šáškárnami. Spíš to bylo tou nervozitou,
možná mou totální touhou či potřebou aby se lidi měli fajn,
aby věděli, že ty věci se nemusí brát tak vážně...
Já se určitě neberu moc vážně.
Úžasný věci ze zákulisí.
Během těch let se tu vytvořilo takový spojení
myslím, že i porozumění, nebo, když nic jinýho, aspoň tolerance,
že starouš Rick má povolenejch pár kabelů, šroubků a matiček.
- Mý prsa se lepí k sobě. - Argh!
Občas ani nevím, co vypustím z pusy.
Což mě přesvědčuje o tom, že opravdu vůbec nevím, co se v mé hlavě děje.
Můj smysl pro humor bývá neuctivý, sarkastický, občas cynický.
Ale má postava a asi i můj celkový přístup k ní,
musí mít nějaký ten humor v sobě. Musí tam být nějaká ta lehkovážnost.
Fungovalo to. Lidé byle celkem nadšení z toho, co viděli v pílotním díle
a já to od té doby tak hraju.
Takže, mí drazí spoluherci...
Musí přetrpět nejenom moje výstřednosti,
ale asi i moje chápání absurdity, nesrovnalostí
podivností,...
Po jednom: Amanda je zábavná svým vlastním spůsobem -
myslím, že má velký talent pro komedii.
Má pro to bystré smysly. Je velmi vnímavá.
Má to v sobě. Je to velmi zábavná žena.
Chris Judge je...velký. Myslím tím, že je...
Nehledě na fyzickou stránku, má taky veliké srdce,
a jeho smích je hrozně nakažlivý.
Nebo nepříjemný, záleží, na které straně stojíte.
Myslím, že Chris začal oceňovat můj smysl pro absurditu.
Takže ho mám moc rád - hlavně jeho srdce. Je to fakt kouzelný člověk.
Michael Shanks...
Ó bože... další kameraman.
Michael je tu, aby soutěžil...
a je zábava mít tu někoho s takovou energií a smyslem pro rytmus
a s takovou schopností načasování, který to navíc dokáže skloubit.
Michael se taky nebojí to zkusit, zkusit nebo vyřešit prakticky cokoliv.
Celkově si myslím, že je důležité, že v době, kterou trávíme spolu,
si užijeme srandy a zasmějeme se.
Pane bože!
Plukovníku O'Neille!
Mé zájmy se mění.
Mám různé zájmy,
ale ten největší je příroda.
V posledních, řekněme pěti letech jsem byl zapojen do několika projektů,
jedním z nich byl Earth River Expeditions.
Eric Hertz, majitel společnosti,
mě požádal, abych se stal součástí odpadlického dokumentárního štábu,
který by v podstatě natočil dokument o osmi největších řekách světa.
jak se ukázalo, největším zážitkem byl
horní tok řeky Jang-c'-ťiang v Číně a Tibetu.
9000 mil na řece Jang-c'-ťiang a já si zapomněl ChapStick. (tyčinka jeleního loje na rty)
Její horní tok je málokdy... Vlastně jsme byli první, kteří jsme tam natáčeli,
a to jak nejlépe jsme dovedli. Ať už samotnou řeku,
ale i spoustu tibetských budhistických chrámů po cestě,
položili jsem pár uštepačných otázek
ohledně spojení, které řeka s budhismem měla - nebo má.
Byl to jeden ze zážitků,
který bych popsal jako změna uvědomění.
Protože ještě teď, do dnes,
pořádně nerozumím podstatám tibetského budhismu,
ale ten samotný zážitek z potkávání se s lidmi, s mnichy,...
Víte, jako by mi něco poodkryli.
A součástí toho bylo, že mi dovolili spatřit i druhou stranu,
protože při setkánií s těmi lidmi jsme si uvědomovali,
že pro většinu z nich jsme vlastně úplně první běloši, které kdy spatřili.
Tam kde jsme byli nikdo, nebo spíš skoro nikdo, neuměl anglicky,
a tak naše komunikace probíhala spíše očními kontakty.
Vypadáme, že na sebe pořád jenom civíme.
A pak pomocí gestikulace a pomocí melodie hlasu,
nebo přikyvováním, že rozumíme či nerozumíme.
A musím říct, že právě díky tibeťanům samotným
to bylo celkem příjemné,
protože to jsou ti nejvřelejší a nejkrásnější lidské bytosti jaké jsem kdy viděl.
Vrátili jsem se k absolutním základům.
Základům jako potřesení rukou, objetí...
To byli způsoby komunikace, na které jsem spoléhali.
Co udělala?
Nevíš?
Skvělý!
Sedím tady, dělám tři různý věci.
Povídám si s kamerou, jedu po pacifické dálnici
a jím sendvič z metra.
A taky se snažím vysvětlit spletitosti Challengers Clubu. (charitativní organizace pro děti)
Když jsem se k nim přidal, bylo tu parkoviště
a něco jako tělocvična.
Předtím, tady bylo hřiště.
A tady byl hlavní vchod.
- Tohle je stará... - Tohle je stará stěna.
Tady jsme mívali všecko.
A kolem dokola byl postavený řetězový plot.
Byla to jedna z prvních věcí, které jsme museli udělat,
protože v této části města je spousta drogových dealerů a různých gangů.
Bylo to fakt takový typický městský prostředí.
A Lou Dantzler si vzal na starost
shánění financí a tak nějak to celé vzal do rukou,
a nakonec z toho vznikl klub, Challengers Boys and Girls Club.
V průběhu let se vyvíjel díky darům,
a tomu, že poblíž dostal nějaký pozemky,
a že se staral o budovy a zařízení.
To dovolilo těmhle městským dětem, které jsem chodí, aby se naučili všem aspektům obchodu,
jaký to je mít kuchyni,
co obnáší vaření - a takové podobné jednoduché věci.
Za ty roky dostávali i počítače, takže tady je počítačová učebna.
Myslím, že Louovým záměrem bylo vytvořit chráněnou oblast uprostřed města,
kde by děti mohly být dětmi.
Protože to opravdu nebylo bezpečné sousedství.
Chtěl, aby děti měly kde relaxovat a mohli se jako děti svobodně vyjadřovat
a mít odpočinkové prostředí.
I když moc publicitu nevyhledávám,
vždycky se snažím, aby se o Louovi a Challengers Clubu vědělo
a je pro mě velikou ctí, že se s tímto mužem znám.
Myslím, že Lou by nám chtěl dneska ukázat pár věcí,
které se týkají 35. výročí. Tam totiž jedeme.
Mám fanoušky, kteří jsou mi věrní po celou mou kariéru.
Moc to nechápu.
A teď to nemyslím nějak falešně skromě,
protože vím, že mám štěstí a jsem nesmírný klikař.
Vím, že většinu svého talentu jsem si vypracoval.
Dělal jsem co se dalo.
A z nějakého důvodu se to líbilo lidem,
nebo byli ochotní to tolerovat či podporovat.
A celkový zážitek byl docela velkolepý.
Čau, Jacku. Dík že jste přišli.
Bylo mi řečeno, že jsi mluvil o šesti Jaffech. Kde jsi se učil počítat?
A střih.
Úžasný. Perfektní.
Tak to byl den v životě...
Ale bylo by opravdu neodpustitelné, kdybych nevyyužil této příležitosti, abych vám řekl :"děkuju"
z célé mé slinivky, za vaši podporu
Díky, že jste sledovali Za bránou o mě.
Čaues.
Překlad: Pheek, pheek1@gmail.com v1.00