Tohle Destiny zamýšlela od chvíle, kdy vstoupila do hvězdného systému.
Hodláme to přežít a vrátit se zpět domů.
Říkám vám, že loď nás sem vzala z nějakého důvodu!
Destiny si bere energii ze samotné hvězdy.
On a Young jsou oba tvrdohlaví.
Nejsem si jistá, který z nich je lepší volba.
Budeme prostě předstírat, že se nic nestalo.
Musíme být připravení na další střetnutí.
- Pro dobro posádky. - Pro dobro posádky.
- Chci vidět tu mimozemskou loď. - Snažila ses mě rozptýlit?
Tak, abych nepoznal, co dělá Rush?
Podívej, věděla jsem, že se to stane, ale nevěděla jsem kdy.
Navigace, pohon a další systémy byly všechny uzamčeny jedním kódem,
který se nám zatím nepodařilo prolomit.
Antická zařízení jako tohle, jsou v podstatě jako rozsudek smrti.
Nebudu vám bránit Rushi. Běžte, sedněte si, jako doma.
Neviděl jsi moje brýle?
Schránka na chleba.
Jsi brzy vzhůru.
- Opravdu? - Nemohl si spát?
Mám dneska hodně práce.
- Ve čtyři? - Co?
Doktor Browning.
No jasně, je to dneska, pravda.
Poslyš, já ... dneska to nestihnu.
Nicholasi. Není oč se bát.
Dobrá. Kdo mi řekne hlavní znaky Shorova algoritmu?
Je to kvantový algoritmus.
Používaný pro rozklad čísla na činitele. To je důležité proto,
že teoreticky ho lze použít na prolomení
často používaných veřejných šifrovacích klíčů známých jako RSA.
RSA je založena na předpokladu,
že rozklad velkých čísel na prvočinitele je výpočetně neproveditelný.
Tento předpoklad je platný pro obyčejné počítače.
Není znám žádný běžný algoritmus, který by to spočítal v rozumném čase.
Profesore Rushi?
Ano.
To je správně.
Nicholasi.
Stargate Translation Team uvádí: Stargate Universe 01x14 Human
- Co děláš tady? - Promiň Constance, ale teď nemám čas.
Myslela jsem, že dnes jdeš s Glorií k onkologovi.
- Chtěla jít sama. - To se mi nezdá.
Jsi si jistý, že to myslela takhle?
Ó ano, jsem si tím celkem jistý.
Nicku, co je to s tebou? Myslela jsem, že se budeš bát, jestli není nemocná.
Já se bojím. Jsem opravdu velmi znepokojen.
Překlad: Xeety, Amper, Pomeranc
Korekce: Pomeranc, Coder
Časování: Amper
Rip: stargate.universe.s01e14.hdtv.xvid-fqm Verze: 1.00
Ano?
Vrátilo se to.
- Tušil jsem to. - Važně? Ty ...
Nikdy jsi mi o tom neřekl.
Ne.
Už tím nemůžu projít znova. Prostě nemůžu.
Nicku?
Nicku, jsi tam? Ano, ano.
Jdeš domů?
Nicku?
Ano, brzy. Brzy.
Profesore Rushi.
- Zdravím, já jsem dr. Daniel Jackson. - Zcela jistě.
Omlouvám se, že vás obtěžuju tady, ale v kanceláři mi řekli, že jste tam dnes vůbec nebyl.
- Víte, já na tohle vůbec nemám čas. - Vlastně, myslím si že tohle byste opravdu chtěl slyšet,
Je tady někde místo, kde bychom si mohli v soukromí promluvit?
Chcete mi říct o programu Hvězdné Brány.
Váš současný problém je v tom,
jak odemknout poslední, devátý, symbol na bráně.
Přesněji - jak moc energie bude potřeba.
Jak to víte? Tyhle detaily jsou přísně tajné.
Ten projekt ještě ani nebyl pojmenován, nemám pravdu?
Co takhle Icarus?
Vím to, protože se to už stalo.
A vy jste jen výplod mé fantazie.
Tohle opětovné prožití událostí
je jen nutné zlo, nešťastný vedlejší efekt procesu, který nemohu kontrolovat.
Je to jen blbá cesta, která mě zdržuje od toho, co potřebuju udělat.
Vy, univerzita, mraky na obloze, všechno je jen sen.
Vzdálená vzpomínka.
Na kterou bych velmi rád zapomněl.
Co se to tu sakra děje?
Jeho puls je silný, má zvýšený krevní tlak, ale nijak výrazně.
- Nechtěl do toho mikoho jiného zaplést. - Jsem velitel téhle lodi a to znamená,
že bez mého vědomí neuděláte nic, rozumíte?
- Co je tohle všechno? - Upravili jsme rozhraní.
Doufali jsme, že nám to umožní použít křeslo bez újmy na zdraví daného subjektu.
- A? - Rush je ten subjekt.
- Tak ho vzbuďte. - To nemůžu.
Tvrdé odpojení z vnějšku by mohlo být velmi nebezpečné. Musí to udělat sám.
Podívjte, se mnou nebo beze mě, Rush by to tak jako tak udělal.
I po tom, co se stalo Franklinovi?
Tohle je jediná cesta, jak odemknout ovládání lodě.
Kód musí být někde v databázi.
Zapomeňme chvíli na Rushe. Jestli se chce zabít, tak ať.
Jak můžeme vědět, že úpravy, které jste provedli nebudou mít opačný účinek
a neohrozí celou loď?
- To nevím. - Jak to nové rozhraní funguje?
Vytvořili jsme vyrovnávací paměť, abychom zpomalili přenos informací.
Také jsme omezili spojení jen na úzké pásmo podvědomí subjektu.
To by mělo zabránit ohromnému nátlaku na jeho mozek.
V nejhorším případě si myslíme, že by mohl ztratit jenom vzpomínky.
A pokud to bude fungovat, tak k datům uloženým v lodním počítači
by měl Rush přístup skrz svoje sny.
- Sny? - Napůl mlhavé sny. Takové...
- ...stimulované vzpomínky. - A jak se vzbudí?
Je tam zabudovaný spouštěč. Měl by se mu jevit příznačně jako dveře.
Všechno co by měl udělat je otevřít je a projít.
Zatím vypadá stabilně. Dobře, řekněme že to funguje.
Máte nějakou zpětnou vazbu? Víte, co tam Rush dělá?
Ne.
Jakkoliv se to podělá, odpojuju to.
Odleť. Běž.
- Nechci jít sama. - Já půjdu s tebou.
Díky.
Pravdou je, že bych radši...
Ale myslím, že na to nemám sílu.
Nicolasi?
- Můj ty bože, Nicku ... - Neboj se.
Neztratil jsem rozum, ještě ne. Každopádně ...
Jak vidíš, jsem teď trochu zaneprázdněn.
Ignorovat to nikomu nepomůže.
Pohřbívat se takhle v práci.
Ona tě potřebuje. Víš co, díky za tvůj zájem, ale
opravdu teď nemám čas na jakékoliv rozptylování.
To je pro tebe tvá umírající manželka, rozptýlení?
- Ne, samozřejmě, že ne. - Ona chce jít naposledy domů,
- měl by si ji tam vzít. - Constance, ...
Vím, že to myslíš dobře, opravdu,
ale já nemůžu nikam jet. Ne teď.
- Ahoj. - Ahoj.
- Je mezi náma všechno v pořádku? - Jasnačka. Proč by nemělo být?
Protože sis radši sedl tady sám, než přisedl ke mě.
Vypadalo to, že si zzaneprázdněná.
Potřebuju vědět, že to nezi náma bude v pohodě.
Vím, že si myslíš, že jsem tě zradila a je mi to líto.
Nikdy jsem ti nechtěla ublížit.
Už se to nikdy nestane.
Tvoje přátelství pro mě znamená příliš mnoho.
Pořád se něco děje.
Nepůjdeme se podívat, kde jste teď?
- Co to tu máme? - Podívej se.
- To jsou budovy? - Byly.
Vypadá to jako ruiny.
První náznak civilizace na planetě takhle daleko.
- Lidské? - Žádné známky života.
Měli bychom to prověřit.
- Zbývá nám šest hodin. - Tak se běžte připravit.
- Já bych chtěl jít. - Já taky.
- Chloe studovala práci doktora Jacksona. - Opravdu?
- Opravdu? - Ano. - Řekni něco archeologického.
- Stratifikace. - To bylo dobré. - Díky.
Navíc, neříkali si, že si studovala antickou historii?
- Ano. - Na Harvardu.
Sice nevím, jak nám to pomůže miliardy světelných let od Země, ale rozumím.
Myslím, že už jsme přišli na to, že talhle loď
není o nic bezpečnější, než nějaká planeta.
Unesli mě mimozemšťani, přímo tady.
Nikdy jsem neřekl, že mi vadí abyste šli.
- Jen si dávejte pozor. - Ano, pane.
Každý kód, který byl kdy prolomený,
každá šifra za poslední dvě tisíciročí,
byly založené na těch, co byly před nimi.
Tenhle kód je ale tak starý,
že nemá žádného známého předchůdce.
Mluvíte o proto-šifrování.
Přesně.
Jak ho můžeme napadlout, když neznáme jeho základy.
Nikdo z vás neví?
Nic vás nenapadá? Nikdo v tom nevidí žádnou souvislost?
Takže se jen tak vzdáváte?
- Proč jste teda tady? - Vždyť tam jsou symboly, které jsem v životě neviděl.
Ale viděli. Viděli, protože jsem je viděl já a vy jste všichni já!
O čem to mluví?
Vypadněte! Všichni vypadněte!
Není to jejich vina.
Já vím, že není.
To já to nedokážu vyřešit.
Navzdory tomu, že to mám přímo před očima.
Přemýšlel jste o tom, o čem jsme se bavili?
Ale ano.
- A v tom jsem taky selhal. - Co prosím?
Vyřešení problému se zadáním devátého chevronu.
Věnoval jsem tomu dva a půl roku života.
Zatímco moje žena stráví své posledních chvíle sama,
já budu někde pryč, snažit se vyřešit tenhle jeden malý problém.
A v tom nějaké dítě,
nějaké velké dítě, bez relevantního vzdělání,
se k tomu na poslední chvíli dostane
a vyřeší to.
Prostě jen tak.
Bez žádného náznaku ambicí.
Protože většinu času tráví hraním směšných her,
ale on je prostě génius, kterým já nikdy nebudu.
To on by tady teď měl být,
a vidět to co vidím já.
Podívejte, očividně teď nejste ve své kůži.
- Chápu to, čím procházíte. - Já vím.
Přišel jsem o svou ženu, nemohl jsem udělat nic, abych ji zachránil.
Je to hrozný pocit bezradnosti.
Ano, ale má žena není odpovědí.
Data se mi vynuřují rychleji, když jsem s ní
ale to mi k ničemu není, když je dokážu interpretovat.
Unikají mi souvisloti.
Chtěl jsem jen říct, že jestli potřebujete čas, udělejte si ho.
Buďte s ní.
To je teď důležitější, důležitější, než všechno ostatní.
Máte pravdu, díky, hodně jste mi pomohl.
teče vám krev z nosu.
Páni, KINO to v takové parádě ukázat neumí.
- Je to neuvěřitelné. - Úžasné.
Vypadá to, že tady už pořádně dlouho nikdo nebyl.
Máme asi šest hodin abychom přišli na to, co se tady stalo.
Pojďme se tu porozhlédnout.
- Nějaký pokrok? - Tekla mu krev z nosu, ale už to přestalo.
Co to znamená?
To přesně nevím, ale nic dobrého to být nemůže.
Už jen kvůli způsobu, jakým ta věc zachází s mozkem.
- Rytmus srdce a tep má kolísavý. - Říkala si, že je stabilizovaný.
V tu chvíli, to bylo ale před hodinou.
Nedá se říct, jestli má nějaký úspěch?
Ne, jediné, co jsme schopni sledovat, je tok dat do jeho mozku
a ten kolísá také.
Jaká je pravděpodobnost, že ho odpojení od křesla zabije?
Neopovažuju se ani hádat.
Posledních dvacet let jsem si dávala pozor na to, co jím.
Odpírala jsem si věci, které mám nejradši.
A teď,
si můžu vzít co chci, ale nic mě neláká.
Jo.
Proč tu vlastně si, Nicku?
Protože tohle se stalo.
Máš práci, tak ji běž dělat.
Já ji dělám, nezáleží na tom, kde.
Máš možnost změnit tak moc věcí.
Jediné, co nedokážeš změnit je, to se děje se mnou.
Nenechej se tím zdržovat.
Vím, že až příjde čas, tak tam budeš.
Pokaždé když zatočím, tak vidím další stěnu. Co myslíš, že to znamená?
Tak, na co si přišel, kámo?
No, vypadá to docela zajímavě, celá síť podzemních tunelů.
- Měli bychom to prozkoumat. - Proč?
- Nechceš vědět, kdo tady předtím žil? - A jak nám to pomůže?
Zatím vždycky Destiny zastavovala na planetách, kde bylo něco co jsme potřebovali.
- Netvrdím, že to tak musí být pokaždé... - Viděl si na KINU něco?
Ne, ale...
Co by tam dole mohlo být, abychom to mi chtěli?
Nevím. Co třeba zdroj energie, který by nám umožnil vytočit Zemi.
- Prosím tě. - Člověk nikdy neví.
Ti lidé nevypadají na to, že by byli tak pokročilí.
Vlastně mnoho pokročilých civilizací v Mléčné dráze a galaxii Pegasus
žili ve zdánlivě primitivních kamenných stavbách, které ukrývaly nesmírně pokročilo technologii.
Přiznávám, že tohle byla hodně šprťácká chvilka, ale mám pravdu, nebo ne?
Máme přece záběry z KINA, tak půjdeme dál.
V to je trochu háček, nemáme ty záběry.
Co tím myslíš?
- Je to tam trochu bludiště... - Ty si ztratil KINO?
Ne, jen jsem špatně zabočil, při cestě ven.
Potřebuju se tam jen porozhlédnout a najít správný směr.
Ten záznam může být důležitý.
Ok, dobře.
Já zůstanu tady a budu vám krýt záda.
Se bojíš?
To byl vtip.
Promiň, asi jsem se spletl, když jsem myslel, že už jsme tak daleko.
Přátelé, kteří se navzájem popichují.
Nezabíjej mě.
No tak seržante, budete vzadu, nepůjdeme daleko.
Ano, pane.
Co má za problém?
Myslela jsem, že jeho nevyděsí nic.
Má jen trochu klaustrofobii.
- Potřebuju si sednout. - Dobře.
Bůh je naše útočiště a síla.
Jeho přítomnost nám pomáhá v nesnázích, proto bychom se neměli bát,
že ztratíme zemi. Že budou hory odneseny do hlubin oceánů,
kde jeho vody bouří a jsou neklidné.
Nebojme se, že pod jejich proudy se hory otřesou.
Existuje řeka,
jejíž proudy poskytují blaho městu božímu.
- Svatému domovu nejvyššímu. - Budeš pilně cvičit, slibuješ?
Dobře.
Bůh je v její středu.
A ona nikam nepůjde.
Bůh jí pomůže,
na úsvitu rána.
- Co to bylo? - Asi jen průvan.
Ještě nědo další si myslí, že už jsme toho viděli dost?
To ty si doufala, že najdeme nějaká mrtvá těla.
Myslela jsem důkazy a lidských ostatcích, ale nic takového tady nevidím.
Takže...
Bože, dejte to pryč...
Dejte to pryč!
Dobře, to je konec. Já jdu pryč.
Můj bože.
Dobrý nápad, jdeme.
Zastavit!
Proč?
Nehýbat.
Můj bože, co tam je?
Bež!
Já myslím, že si to dostal.
Poručíku Scotte, tady Young, slyšíte mě?
Poručíku Scotte, seržante Greere, ozvěte se.
Tady je Scott pane, rád slyším váš hlas. Máme tady dole trošku problém.
O co jde?
Jsme uvězněni v podzemním tunelu.
Prozkoumávali jsme ruiny, seržant Greer byl nucen vypálit ze zbraně,
tunel se na nás zhroutil.
Nikdo není zraněný, Eli a Chloe hledají jinou cestu ven, ale jestli ji nenajdou, budeme potřebovat pomoc.
Proč musel seržant použít zbraň?
Byl tady pavouk a blížil se k Chloe.
Pavouk?
Byl to pořádný pavouk, pane.
Pošlu tým.
Young, konec.
Méně než dvě hodiny do dalšího skoku.
Je to moje chyba.
Neměli jsme sem chodit.
Takže, dobrá zpráva je, že jsme nenarazili na žádné další pavouky.
Našli jste KINO?
Ne, ty tunely se bohužel táhnou asi do nekonečna.
Nenašli jsme žádný další východ nebo cestu nahoru.
Slyšeli jsme ten průvan.
Ne, to si řekl akorát ty.
Já, já mám třeba problém s dýcháním.
- Vzduch tady je. - Jo, to mi pomůže.
Je mi trošku špatně.
Uklidni se, ven musí být více cest.
Vidím, že kopání moc dobře nepokračuje.
- Máme C4. - To to jenom celé zhorší.
Zrovna jsem mluvil s plukovníkem Youngem, posílá záchranný tým.
A ti budou dělat co?
Poručíku Scotte, tady poručík Jamesová, slyšíte mě?
Jamesová slyšíme vás, kde jste?
Zrovna jsme našli vstup do tunelu.
Jste všichni tam dole v pořádku?
Jo, jsme v pořádku, podívejte...
...jak je to zlé?
Nebudu lhát, nevypadá to dobře.
Ale dostaneme vás ven.
Dobře, do práce.
Doktore Rushi.
Omlouvám se, zvonil jsem několikrát, ale dveře byly otevřené.
Ano.
Z vašeho nosu opět teče krev.
Mám dobré zprávy. Náš zdroj uvnitř Luciánské aliance splnil úkol. Máme pozici planety, která vyhovuje
našim požadavkům na energii.
To je báječné.
Myslel jsem, že z toho budete víc nadšený.
Samozřejmě to bude chtít spoustu práce, je tam těžební stanice...
Jacksone, rozumíte čemukoliv na té tabuli?
Ne, ani ne. Měl bych?
Ne.
Taky tomu nerozumím.
Nečekal jsem, že to bude jasné, proč taky.
Je to kód, ten má být skrytý.
Kód k čemu?
K Destiny.
To všechno jsou informace, ukryté v její paměti.
Předpokládám, že jen zlomková část.
Ale nedává mi to žádný smysl, v této podobě, bez kontextu.
A bohužel si nemyslím, že když tady dál zůstanu, tak se něco změní.
- Někam jdete? - Ano, jsem hotov.
Jak se daří vaší ženě?
Umírá.
Vlastně zrovna dnes.
To je mi líto.
Ano, já taky.
Neměl byste s ní být?
- Pořád to říkáte. - Je to pravda, nebo ne?
Kterého je dneska?
Říkáte, že vaše žena dnes zemře a nepamatujete si datum?
Prosím, prostě mi to řekněte.
6. dubna.
6. Dubna.
Situace se zhoršila, doktor říká, že je to velmi vážné.
Myslí si, že do večera nevydrží, děkuji.
6. dubna.
Co to znamená?
Nevím, ale Glorie nezemřela 6. dubna.
No, to ale není odpověď na otázku života a všeho, to je 42.
Stopařův průvodce po galaxii.
Ano, děkuji. Moc jste mi pomohl.
Adresa tohoto domu je na čísle 4.
A ne 46.
Proč je tedy na dveřích 46?
No, 46 je přece dvakrát 23.
Jsem si jistý, že jste slyšel o 23 strojích enigma.
Jo, odkazující se na nějaký směšný názor, že je všechno a nic propojeno s číslem 23.
Nejrozumnější lidé uznávájí enigmu jako jasný doklad síly myšlení
vnímanou jako pravdu úplně ve všem.
Pokud ji hledáte...
Tak ji najdete ...
Takže, co je tohle?
Hraje si se mnou moje mysl?
Vidím tam něco, co tam není?
Přesvědčuju sám sebe, že je tohle nějak důležité?
Důležité...
Doktore Rushi?
Jamesová, tady plukovník Young, ozvěte se.
Přála bych si, abych pro vás měla lepší zprávy, pane.
Děláme co můžeme, ale...
Moc rychle nám to nejde.
- Dochází vám čas. - Ano pane, my víme.
Ok. Teď už můžu panikařit?
Máme míň než půl hodiny. To nezvládneme.
Ale teď vážně. Co budeme dělat?
Pane, právě prodělal nějaký druh srdeční příhody.
Vypadá to, že se stabilizoval, ale nevím, kolik toho ještě zvládne.
Nechat ho takhle znamená zabít ho?
Myslím že ano, pane.
- Je to jen otázka času. - A říkali jste, odpojení ho může zabít taky.
Vím, že jsem byl proti tomu,
ale možná je lepší zvolit risk nad jistotou.
Neneštěstí, na planetě to nejde moc dobře. Vypadá to, že nebudeme mít dost času je vykopat.
Nicméně, pokud se Rushovi podaří najít hlavní kód možná budeme moci
zablokovat skok Destiny na FTL.
Riskujeme obětování Rushe.
Jak jste řekl, on se rozhodl připojit do toho křesla.
Možná si není vědom nebezpečí, když je uvnitř.
Pokud skočíme na FTL, tak Eli, Scott, Greer a Chloe zůstanou na planetě.
Takže právě teď to vypadá tak, že naší nejlepší šancí je Rush.
Nepodařilo se nám najít jiný vchod.
Možná je čas si jeden udělat.
- Poručíku, dochází nám čas. - Jo, my víme.
Použijeme C4, abychom se pokusili vytvořit díru v horní části tunelu.
Jak daleko odhadujete, že můžete ustoupit od zavaleného vchodu?
Ne moc, tak deset metrů.
Ustupte tak daleko jak to jen půjde a pak mi dejte vědět.
Rozumím. Jdeme chlapi.
- Dobrý? - To uvidíme.
Tady nahoře jsme připraveni.
Doufejme, že my tady dole taky.
Kryjte se!
- Poručíku, slyšíte? - Jo, jsme pořád tady.
Nevypadá to, že by to mělo požadovaný efekt.
Ne, pane.
Jenom se to všechno zhoršilo.
- Omlouvám se. - Není to vaše vina. Udělali jste, co jste mohli.
Teď... Vemte tým zpátky k bráně.
- Pane, ještě pořád máme čas. - Moc ne.
To byl rozkaz, poručíku. Běžte.
Nepřišel si kvůli mě.
Tohle už jsem si prožil.
Ne, neprožil, ne opravdu.
Byl jsem tady.
Sám sobě lhát nemůžeš.
Vybral sis tuhle vzpomínku, protože bys na ni nejraději zapoměl.
To co potřebuješ je teď tady, proto jsi tu.
Není to kvůli mě.
Ty jen chceš svou odpověď.
Já tu odpověď potřebuju.
Ty umíráš.
Já vím.
Raději bys zemřel než neuspěl?
Co se z tebe stalo, Nicholasi?
Ty věci co jsi udělal.
Takový ty nejsi.
Vždycky to tam uvnitř někde bylo...
Ta těžká rozhodnutí.
Měl jsem důvody...
Dobré důvody.
Ublížit lidem?
Jsi si jistý?
Říkáš sám sobě, že má smrt ti dala odvahu.
Ve skutečnosti tě udělala necitelným.
Nejsi ten muž, kterého jsem milovala.
Ten zemřel s tebou.
Nikdy jsem nebyla tvým svědomím, Nicholasi.
Pořád máš své vlastní, jen ho musíš poslouchat.
Někteří lidé prožijí celý svůj život,
a nikdy nenajdou to co my měli.
Nenech, aby tě to co se mi stalo změnilo.
Není to ničí chyba.
Ne.
To vím.
Je to jen pitomý gen, který mám od své matky.
Není schopný plnit svou funkci, opravovat poničenou DNA.
To je ono, že ano? Proto jsi tady.
Samozřejmě.
Jdi.
Vím, jak moc si mě miloval.
Přestaň si to vybíjet na všech ostatních.
Nezapoměl jsem na tebe, Glorie.
Nikdy nezapomenu.
Doktore Rushi?
Poslouchejte, máme pět minut, abychom lodi zabránili skočit.
Cože?
Závisejí na tom životy lidí.
Nemůžu. To neumím udělat.
Nemůžu s tím nic dělat.
Poručíku Scotte, slyšíte mě?
Ano, pane.
Neumíme to zastavit.
Rozumím, pane.
Bůh s vámi, plukovníku.
S vámi všemi.
Ještě není konec, nevzdávejte to.
Právě skočili.
Co děláte mimo ošetřovnu?
Mám tady práci, plukovníku.
Jak to vypadá s tím kódem, který nám umožní otočit loď?
No, konečně něco máme.
Myslel jsem, že jste nic nenašel?
To jsem neřekl.
Řekl jsem, že v tuto chvíli loď zastavit neumím.
I když mě to málem zabilo, tak jsem našel vodítko, které nám dá kontrolu nad lodí jednou provždy.
Vodítko?
To zní nějak moc jednoduše.
Je to počet chromozomů v lidské DNA.
- Genetiký kód. - To nám pomůže jak?
Známe další případy z pozdějších technologií, že jako bezpečnostní zařízení antikové
používali senzory, které hledali specifické genetické znaky.
Přístupový kód k Destiny takový není, ten je určitě neurologický.
Problém rozluštit ho byl, že jsme neměli žádný základ.
- Nic kde začít. - Jen jsme stříleli na slepo.
A teď?
Teď víme, kde začít.
Použili vlastní genetický kód, pravděpodobně nějaký specifický.
Určitě vyspělejší, než náš, ale teď stačí jen projít možnosti.
Pořád mluvíme o miliardách možností.
Napsal jsem program, který projde možné permutace.
Tak jak dlouho to bude trvat?
Několik dní.
- Opravdu? - Nebo několik let.
Snažil jsem se být jen trochu optimističtější.
Pro vás je to trochu jiné.
Rushi, stálo za to proto riskovat svůj život?
Uvidíme.
= StarGate Translation team = ©2010