Tohle Destiny zamýšlela od chvíle, kdy vstoupila do hvězdného systému.
Tahle loď je naší nejlepší šancí, jak se dostat domů.
- Už jsme skončili? - My nikdy neskončíme.
- Neměl jste ho nechávat na té planetě. - Myslíte, že to nevím?
Všichni si myslí, že jsme v bezpečí. Myslí si, že nás už nikdy nenajdou.
Proč jste zajali jednoho z našich lidí?
- Nejsme v bezpečí, že? - Přicházejí!
- Kdo přichází? - Luciánská aliance, přicházejí obsadit Destiny.
- Tohle může skončit jen jedním způsobem, pokud budeme vyčkávat. - Tuhle loď nevydám.
Chci vědět, jak dlouho nás hodláte držet pod zámkem?
- Co máme udělat, abychom si zasloužili svobodu? - Dokažte mi, že nepředstavujete hrozbu.
Moje mamka je zdravotní sestra. Píchla se jehlou,
když se na pohotovosti snažila zkrotit feťáka. Chytla HIV.
Udělej vše, co je potřeba, aby ses dostala zpátky domů,
protože já tady budu.
- Co se stalo? - Postřelili tě.
Není žádné zranění nohy. Je to skoro úplně zahojené.
- Jak je to možné? - To nevím.
Ahoj.
Co tu děláš?
Jsi v pohodě?
Nevím, jak jsem se sem dostala.
Poslední věc, co si pamatuji, je, že jsem se šla natáhnout.
Náměsíčná?
Mě se to stávalo pořád jako dítěti.
Táta musel dát na hlavní dveře alarm, aby...
- Uvidíme se později. - Tak... jo.
Vážně, není to jen tohle.
Chová se divně už nějakou dobu.
Víš, o čem mluvím, ne? Nevšiml jsem si toho jen já...
Ne, ne, máš pravdu, chovala se...
- ...zvláštně, je taková tichá a uzavřená. - Měl bys s ní o tom promluvit.
To jsem udělal. Včera jsem to zkusil.
- A? - A nic, neměla náladu.
Něco si zaujatě psala do deníku.
Ona si vede deník?
Je to pro ni něco jako terapie. S tím vším stresem na téhle lodi...
A co to střelné zranění na noze?
Nikdo se tak rychle nehojí. Jak vysvětlíš tohle?
- Elii! - To nevím.
Musíš použít kameny. Tvá matka je na tom zle.
- Cože? A, a je...? - Neznám podrobnosti.
Jen chtějí, aby ses vrátil, jak...
Stargate Translation Team uvádí: 02x04 Pathogen
Překlad: Amper, iifa, monopost, Scream, Xeetty
Časování: Amper, Scream, Xeetty
Korekce: monopost, Shreček, Xeetty
Rip: stargate.universe.s02e04.pathogen.hdtv.xvid-fqm Verze: 1.00
Potřebuješ se vyspat, Nicku.
- Nicholasi! - Ano, ano, brzy.
Ovládání odpočtu je...
...přinejmenším komplikované.
- Je s tím spojena spousta proměnných. - To je ta potíž, nebo ne?
Nesčetné množství systémů, jeden komplikovanější než druhý.
A ještě k tomu se jeden člověk snaží dělat práci celé posádky.
No, právě teď jen potřebuji řídit odpočítávání
a pokud opravdu jsi ta loď, proč mi nepomáháš?
Čeho tím doopravdy chceš dosáhnout?
Ovládání lodi je pro misi klíčové.
Dr. Rushi, tady Brody, ohlaste se.
- Pokračujte. - Právě jsme vystoupili z FTL.
Ano, toho jsem si vědom, děkuji.
Ale opět nejsou v dosahu žádné brány.
A teď se nakláníme doleva, zase měníme kurz.
Nedává to smysl.
Doktore Rushi?
- Doktore Rushi? - Podívejte, omlouvám se, no teď se nemohu utrhnout.
- Kde jste? - Co děláte? - Rush konec.
- Tohle začíná být směšné. - Stárne, to je to.
Přestala brát léky.
Bohužel počty t-lymfocytů klesly až pod 300.
Otevírají cestu zápalu plic.
Začali jsme s terapií časné virologické odpovědi
a úspěšně léčíme zápal plic.
Krevní obraz se spravil, takže fyzicky se uzdravuje.
- Ale jestli zase přestane brát léky... - Nenechte ji.
- Až se vrátí domů... - Tak ji nepropouštějte, nechte ji tu.
Její stav budeme důkladně monitorovat.
Co mě ale trápí, je, že evidentně pořád trpí depresí.
Jeden z našich psychologů se o ni stará,
ale zatím moc nepokročil. A proto jsme pro vás poslali.
Podívejte, ať už tady, nebo doma, musí se hlavně chtít uzdravit.
Nemůže si dovolit udělat chybu.
- Pokud to klesne pod 200... - Jo, jasně, já vím.
AIDS.
Budu dole v hale, kdybyste něco potřeboval.
Ahoj.
Já jsem...
...vojín Tracy.
Pracuji s vaším synem, Eliem.
- Je v pořádku? - Jo, je v pohodě.
Opravdu tu chtěl být, ale armáda ho...
drží pěkně zkrátka. Dělá ohromné věci, je opravdu pilný.
Každopádně...
Slyšel o tom, že jste v nemocnici.
Řekněte mu, že je mi fajn.
Ne, podívejte, on... On ví, že vám není dobře.
Řekl mi o vašem stavu.
Slyšel o tom, že jste přestala brát léky.
A opravdu...
Opravdu se o vás bojí.
Ne natolik, aby se tu ukázal.
Jo, jsem to já.
Jenom jsem si to ověřovala.
Na čem jsme?
Cože?
Ty a já, náš vztah. Myslím tím...
Kdybychom se potkali za jiných okolností mimo tuhle loď,
byli bychom pořád spolu?
Samozřejmě.
Ja jen...
Tohle je pro mě tak trochu nové, víš?
Nikdy jsem nebyl dobrý...
ve vztazích a...
A chci se jenom ujistit, že to nepodělám.
Poslední dobou jsi nějaká tichá,
tak jsem začal být zvědavý a přemýšlel o...
Matte...
Ta-dá, tvé oblíbené.
Tvé vaření mi opravdu chybí.
Mikrovlnka měla spoustu práce, co?
Jídlo s sebou, nejčastěji donášková služba.
Znáš mě, obvykle pracuji v noci, takže...
Spousta pizzy.
Všechno je v pořádku?
No jasně, jsi tady. Všechno je perfektní.
Je to opravdu dobré.
Běžte.
Vy je propouštíte?
Nemůžeme je držet pod zámkem věčně, seržante.
- Pane, dovoluji si nesouhlasit. - Neděláme to jen tak bezdůvodně.
Dávali nám informace. A čím více dají, tím více dostanou.
Rozhodnutí padlo, seržante.
Každého člena Luciánské aliance doprovází stráž,
- takže si tu nechodí úplně volně. - Omlouvám se, plukovníku...
- Neviděl jste Chloe? - Ne.
Hledal jsem ji všude, je pryč.
Bré ráno.
Jo, podle hodin.
No, očividně je také neděle.
Plukovník se rozhodl pustit je mezi lidi.
Uvidíme, jak se to vyvrbí.
Nevypadá to jako dobrý začátek.
- Co se to tu děje? - Jenom konverzuju.
Ne, ne. Omluvíš se ji.
- Proč? - Omluv se! - Dobrá, klídek.
- Myslíš si, že mi můžeš říkat, co mám dělat? - S ohledem na skutečnost, mohu.
Nesnažím se tady...
Co to sakra...
Nedělej si tu srandu z mých lidí.
- Jen jsem si povídal s tou ženou... - Ne, podívej, nebudeš se bavit s nikým.
Aha, ona je tvá? To jsem nevěděl.
Zavřete ho zpátky, dokud se nenaučí chovat.
- Omlouvám se, jen se snažím... - Ne, ne, poslyš, čím déle budeš mluvit,
tím déle budeš zavřený.
Jste v pořádku?
Chloe je nezvěstná.
Plukovník chce sestavit pátrací týmy a hledat ji.
Přepracuješ se do úplného vyčerpání.
Mnoho práce musí být uděláno.
Nedostatek spánku vede k lehkomyslnosti.
Nemusím ti připomínat, že už byly ztraceny dva životy.
Plukovníku, já vím, omlouvám se.
- Moje chování, nepřípustné. - Jo, to bylo.
Vím, že je důležité zapadnout...
Vycházet s vašimi lidmi a slibuji, že se vynasnažím.
Máme dohodu, dáme vám informace a vy nám svobodu.
A já svoji část hodlám dodržet.
Můžete mi věřit.
Chloe?
Co tady děláš?
Poručíku Scotte? Našli jsme ji.
Rozumím.
- Co hledáš? - Mé klíče.
- Nemůžeš najít klíče. - Ne, myslela jsem, že je mám v kabelce, ale...
Dámy a pánové, tohle je poprvé.
Však víš, ty jsi nikdy nic nikam nezašantročila, co tě znám.
Pomůžeš mi je najít, nebo ne?
Promiň.
Jdu prostě pozdě a nemohu si...
Byla jsem včera pro potraviny. To jsem ale idiot.
- To je v pořádku. - Ne, není, protože kdokoliv sem může vkráčet
- a vzít všechny naše věci... - Sharon, Sharon...
Budu zpět do hodiny, maximálně do dvou. Kdyby se něco změnilo, zavolám.
Dobré ránko.
- Jste pro společnost? - Jistě.
Vypadáte lépe.
Doktor říkal, že budete venku co nevidět.
Proč mi nezavolal?
Jsou to už měsíce a nic. Není mu to podobné.
Dobrá, dobrá.
- Jaký je váš oblíbený film? - Cože? - Jen odpovězte.
- Váš oblíbený film... - Pomáda.
Ne, ten jiný.
- Za zvuků hudby? - Ne, co...?
- Vaše oblíbené scifi? - Nejsem fanoušek... - E.T.
Je to tak? To je váš oblíbený.
Ano, miluji ten film.
Půjčila jste si to a pustila mu to, když byl ještě dítě.
Zajímalo vás, jestli mimozemšťané opravdu existují,
jestli je možné létat ve vesmírných lodích na jiné planety v jiných hvězdných soustavách.
- Co s tím má tohle co dělat? - Je to možné.
Nejen na jiné soustavy, ale i galaxie.
Podívejte, vláda má na to program, Hvězdná brána.
A co hvězdná brána je? Je to jako průchod,
který vám umožní projít a cestovat obrovské vzdálenosti vesmírem,
dokonce přes půlku vesmíru. V některých případech...
- Proč mi to říkáte? - Protože jsem Eli!
Jsem na vesmírné lodi, daleko, daleko odsud. Ale mé vědomí
je v těle tohohle člověka. Opravdu jsem to já, mami.
Jsem tvůj syn.
Vůbec si nevzpomínáš, že bys šla do skladu?
Ne, usnula jsem u sebe v kajutě
a najednou jsem mluvila s poručíkem Jamesovou.
Ale není to poprvé, co se to stalo, že?
Je to, jako bych čas od času měla výpadek.
Tamti emzáci použili komunikační kameny
- k ovládání poručíka Jamesové... - Protože jsme je zapomněli vymazat.
Právě jsem byl v komunikační místnosti. Kameny jsou čisté.
Podívej, nezdá se, že by s tebou bylo po tělesné stránce něco v nepořádku, aspoň co mohu říct.
Na důkladnější prohlídku bych potřebovala EEG nebo CTčko.
Přesto bych si ji tu ráda nechala přes noc na pozorování.
Dobrý nápad.
A když je kámen na místě a to zařízení je zapnuté,
tak si doslova prohodíš vědomí s osobou na druhé straně.
Ty vstoupíš do jejich těla a oni do tvého a...
A... Ty mi nevěříš.
- Nechápu to. - Já vím, já vím, je to divné.
- Kde je Eli? - Je na lodi, ano? Na Destiny.
- Na druhé straně vesmíru. - Kdy se vrátí domů?
To nevím, je to strašně daleko. Miliardy světelných let od Země.
- Jak se tam dostal? - Hvězdnou bránou, mami!
- Dobře. Takže, mami... - Přestaňte mi tak říkat, nejste můj syn.
V ten den, kdy táta odešel...
Bylo mi 14.
S brekem jsem utekl do pokoje.
Ty jsi za mnou přišla a řekla, že mám být pro tebe silný.
Říkala jsi, že potřebuješ, abych byl tím mužem, kterým on nebyl.
Vzpomínáš si?
Jak bych to mohl vědět, kdybych nebyl Eli?
Mohl vám to říct.
Jak by mi vůbec mohl říct o každé maličkosti ve svém...
- Nechte mě na pokoji! - Mami, prosím, opravdu jsem to já.
- Sestro, sestro! - Vím, že je toho na tebe hodně, mami... Prosím!
Odejděte, prosím!
- Co je to zač? Antičtina? - Něco z toho ano.
Tyhle symboly mi byly povědomé a pak jsem si vzpomněl, kde jsem je viděl.
Na té havarované mimozemské lodi.
Některým věcem rozumím, ale většina je až příliš pokročilá.
Museli ji něco udělat. Umístili ji něco do mozku.
Říkal jste, že v sobě nemá žádná sledovací zařízení.
To neměla. Nic, o čem bych věděl.
Možná se s Chloe děje něco na buněčné úrovni.
Nějaká genetická manipulace, co jí postupně mění.
- Mění v co? - Myslíte, že se mění v jednoho z nich?
- Chci ji mít v karanténě. - Počkejte, vůbec nevíme, jestli se děje právě tohle!
- Nemůžeme ji jen tak zavřít! - Dokud nebudeme vědět, co s ní je,
nemohu ji jen tak nechat volně chodit po lodi, nebo ano?
Myslím, že by to za to riziko stálo.
Pokud bychom mohli sledovat její chování, četnost jejích výpadků,
kam chodí, co dělá...
Mohli bychom lépe porozumět tomu, co se skutečně děje.
Rozhodně rychleji, než kdybychom ji uzavřeli v pokoji.
Nesmí zůstat bez dozoru.
- Nikdy. - Ano, pane.
Ahoj.
Díky, že jste přišla. Neměl jsem, komu bych zavolal.
Jak se daří vaší matce?
Po fyzické stránce je v pořádku.
Zápal plic se hojí.
Počet t-lymfocytů je stabilní, co znovu obnovili léčbu, ale ona...
Vždycky jsem se bál, že by to mohla vzdát, kdyby se mi něco stalo. A teď se...
- Nic se vám nestalo. - Ona ani neví, že jsem to já.
Snažil jsem se jí to říct, ale...
Co se jí týče, tak jí armáda vzala syna.
Ani jí neřeknou, kde je, nenechají ho s ní promluvit.
- Taky bych to vzdal. - Elii, nikdo to nevzdává.
Ať už ti věří, nebo ne, léky brát musí.
A ty se musíš postarat o to, aby to pochopila.
Nemohu se přiblížit k řídící místnosti, nebo použít kameny a navštívit mámu.
Je to jen dočasné, jen dokud nezjistíme, co se tu děje.
Poručíku, je čas na výměnu směny.
- Odtud to převezmu. - To je dobré, mě to nevadí...
Plukovníkovy rozkazy, je mi líto.
Slibuji, že ji nespustím z dohledu.
To je v pořádku.
Dobře, přijdu se za vámi podívat později.
Pojď se mnou.
Co je to?
Taková studovna.
K řešení problémů.
Připadá ti něco z toho povědomé?
Nespěchej.
Dívej se pozorně.
- Zabydlujete se? - To ano.
Pěkné kajuty, pojďte dál.
Antici si nejspíše uvědomili, že by tu nějakou dobu mohli zůstat,
takže by si mohli dopřát určitý komfort.
Jak dlouho se na nás ještě budou lepit?
Dokud jim k tomu budete dávat důvod.
- Jeden z vašich mužů, Simeon. - Ano, vím, slyšel jsem o tom a mrzí mě to.
Z naší skupiny není zrovna nejdiplomatičtější.
Kultura na jeho planetě byla jedna z nejdrsnějších.
Plukovník Young se rozhodl ho propustit, ale pokud zas udělá nějakou botu...
Promluvím s ním. Snažíme se, aby to fungovalo.
On se musí snažit více.
Ahoj.
Tak tady jste, hledal jsem vás všude možně.
Neodpovídal jste na vysílačku, tak jsem si myslel...
Promiňte, ztratil jsem pojem o čase. Je jen vaše.
- Jsi v pořádku? - Jo, v pohodě.
Co jste dělali?
Chtěl, abych se podívala na nějaké rovnice, zda bych jim nerozuměla.
A rozuměla?
Nevím.
Ahoj, promiň, že jdu pozdě.
Já jen, že Eli, když se rozpovídá...
Jak je jeho matce?
Po fyzické stránce je v pořádku, ale emocionální stránka si začíná vybírat svou daň.
Jsi v pořádku?
Večeři máš v troubě.
- Ty jsi vařila? - Pokoušela jsem se.
- Vypadá to dobře. - Častá poslední slova.
Takže, jaký jsi měla den?
Dlouhý, vyčerpávající, jako obvykle.
Dojdu pro další.
Dejte nám minutku. Pojď zpátky.
- Nenechám tě zničit, co jsme vybudovali. - Jenom jsem s tou ženskou mluvil.
- Chceš, aby nás příště zavřeli na dobro? - Jaký je v tom rozdíl?
Dříve či později si uvědomí, že informace, kterými je krmíme,
- jsou jenom hromada lží. - Informace, kterými je krmíš ty.
O čem to mluvíš?
Myslel jsem, že jsme jim všichni dali stejné dezinformace.
Spolupracujeme s nimi, všichni.
Musíme najít způsob, jak s nimi vycházet.
Chceš, abych hrál tuhle hru? Budu ji hrát, ale nevezmu ...
- Už žádné hraní her. - Nevezmu na sebe... - Už žádné hry!
Jenom drž hubu zavřenou.
K sakru!
Už zase? Žádné brány.
- Změna kurzu. - Vsadím se s tebou o denní příděl, že neodpoví.
Doktore Rushi, tady je Brody, odpovězte.
Doktore Rushi, prosím odpovězte.
- Dlužíš mi. - Ale já s ničím nesouhlasila.
Nemyslím si, že je to od poškození pulsarem.
Jakkoliv časté jsou skoky, existoval by mezi nimi vzorec.
Také se mění kurz lodi, když vyskočíme z FTL.
Příliš velká náhoda je také to, že pokaždé, co se to stane,
tak nemůžeme sehnat Rushe.
- Dělá to on? Jak? - Bez prolomení hlavního kódu?
Nevím.
- Zjistěte to. - Hodil by se nám na to Eli.
- Eli tu právě teď není. - Tak ho přiveďte zpět.
Musí být teď tam, kde je. Takže potřebuji, abyste to vyřešili.
Proč máte vypnutou vysílačku?
- Omlouvám se, spal jsem ve své kajutě. - Špatná odpověď.
Neodpověděl jste na moje volání, takže jsem k vám poslal desátníka Barnese.
Kde jste byl?
- Dobrá, takže, co se děje? - Snažíme se přijít na to, co se děje s Destiny.
Kde jste sakra byl?
- Co je to? - Chodím sem přemýšlet.
A píšete na zdi?
Pracuji na problémech, které nás sužují od chvíle, co jsme vstoupili na loď, pane Brody.
Tento byl obzvláště frustrující.
Natož Chloe ho vyřešila za minutku.
Ať už má na ni vliv cokoliv, studuje to loď.
Takže si myslíte, že se zmocnila lodních systémů během jednoho ze svých výpadků?
Mohla si to připravit za pochodu před několika dny, možná dokonce týdny.
Tahle část lodi má omezený přístup.
- Tak to nebývalo. - Teď to tak je.
- Proč? - Zpátky do kajuty.
Budeš v tom neustále pokračovat, že?
Postrkávat mě do problémů, abyste mě mohli zase zavřít.
Běž zpátky do své kajuty.
Máš drsné řečičky, máš zbraň a krytí od svých mužů.
To je pravda.
Rozchod.
Co jsi to říkal?
Jsi v pořádku?
Jen mi dej vědět a dostaneš cokoliv, co budeš potřebovat.
Je to od plukovníka jen takové opatření.
Co si myslí, že se mi děje?
Zatím neví.
Mám pocit, že se vytrácím, kousek po kousku.
Ne, ne…
Vyřešíme to. Opravíme to, slibuji.
Nemůžeš spát?
Když se na tebe podívám, vím, že jsi to ty, ale stejně…
Chybí mi tvá tvář...
Tvůj hlas.
Je to těžké, pro tebe nejspíše více než pro mě.
Tahle situace…
Je tak snadné ztratit naději. Viděla jsem to u jiných,
ale co mě udržuje klidnou,
je těhle pár momentů, co jsme spolu,
být schopná se vrátit domů, vidět tě a... držet tě...
I když je to jenom na den či minutu…
To je to, co mě pohání dopředu.
- Budu v pořádku. - Já vím, já vím...
Už se to blíží...
Tady.
A celou dobu tam jenom sedí?
Ano, minule psala do deníku, ale většinou buď sedí, nebo leží a zírá do zdí.
Pořád u ní nemohu nalézt žádné fyzické změny.
A bez řádného vybavení opravdu nevím, co jiného dělat.
Plukovníku, vím, že to děláte, abyste ji držel od ostatních,
- ale karanténa není dlouhodobé řešení. - Já vím.
- Sestro? - Počkej, ne, prosím jenom…
Jen poslouchej a pak půjdu.
Slibuji.
Ať už mi věříš či ne,
faktem je, že mám starosti. Eli má starosti.
Nemohu tě tu takhle nechat.
On byl všechno, co jsem měla. On byl důvod, proč jsem ráno vstala.
Nikdy jsem si to plně neuvědomila, dokud nebyl pryč.
Jenom mi řekněte... Uvidím ho ještě někdy?
Nevím.
Nemohu ji takhle opustit, nemohu se vrátit na tu loď.
- Jestli ji opustím, ona... - Elii, Elii, poslouchejte mě.
Ať se stane cokoliv, dostanete se přes to.
Možná byste s ní mohla promluvit vy.
Někdo jiný z programu Hvězdné brány. Možná pak mi uvěří.
Mám lepší nápad. Za chvíli ti zavolám zpátky.
Vím, že je to mimo její prověření. Budete prostě muset udělat výjimku.
Odemknul devátý symbol. Je docela možné, že je to nejdůležitější člověk v posádce.
Potřebujeme ho emocionálně zdravého, soustředěného.
Víte co, neptám se vás. Říkám vám, zařiďte to.
Paní Wallaceová, vítejte na Destiny.
Ahoj, mami.
Jo, jsem skutečný.
Elii. Elii...
Pojď... Chci ti něco ukázat.
Druhá strana vesmíru, mami. Celkem dobré, ne?
Jo, já vím, ze začátku jsem také neměl slov, jestli tomu můžeš uvěřit.
Je to úžasná loď. Stále se snažíme zjistit,
jestli je nějaká cesta vrátit se domů.
Nikdy se nepřestanu snažit, slibuji.
Budeme v pořádku, mami. Ty a já.
Jsem na tebe tak hrdá.
- Vyrazilo jí to dech, co? - Jo.
Zítra opouští nemocnici.
Díky za to, že mohla přijít. A nebojte se, ví, že to bylo poprvé a naposled.
Nebude se ptát, jestli může přijít každý týden.
- Nicméně, jsem vašim dlužníkem. - Dlužíš Wrayové.
Ona je ta, kdo to zařídil.
Plukovníku Youngu, odpovězte.
- Pokračujte. - Myslím, že vím, jak vyřešit Chloein stav.
- No, poslechněme si to. - Neurální rozhraní.
- Křeslo? - Věřím, že jí to může vyléčit.
Podívejte, je to relativně jednoduché. Z toho, co jsem se zatím naučil, věřím, že křeslo
nedovolí nikomu jinému než člověku se s ním spojit. Jsou tam vestavěné zabezpečení,
které zničí jakoukoliv mimozemskou formu života, která se to pokusí použít.
Takže křeslo v ní zabije cokoliv mimozemského, zatímco tu lidskou část zanechá nedotčenou.
- Přesně. - To "věříte", znamená, že si nejste jistý?
- Ne, nemohu si tím být absolutně jistý. - Je to příliš nebezpečné.
Podívejte, vylepšil jsem program, který jsem vyvinul, když jsem použil křeslo.
Měl by zabránit, aby se jí něco stalo.
Jsem teď schopný kdykoliv přerušit spojení externě.
Nemusela by v něm sedět dlouho, pár sekund maximálně.
- Jestli si nejste 100% jistý, nemyslím si, že... - Je to nejlepší řešení, s jakým kdo přišel.
- Jediná možnost. - Plukovníku, nemůžete ji nutit to udělat.
No, tak se jí zeptám.
- Jsi si jistá, že ti to nevadí? - Ano, jsem.
Je to v pořádku. Křeslo se neaktivuje, dokud nevložím vhodný příkaz.
- Jsme připraveni. - Dobře.
Do toho.
Dýchá a její puls je stabilní.
- Fungovalo to? - Myslím, že ano.
No, brzy to zjistíme, ne?
- Ahoj. - Ahoj.
Jenom jsem chtěl poděkovat, že jste zatahala za drátky, aby sem mohla máma přijít.
Vím, že je to něco, co by... plno lidí tady chtělo.
Teď vám už věří?
Jo, jo, věří.
Dneska ji propouštějí z nemocnice.
Nicméně... Bylo to skvělé mít vás tam na povídání.
Někoho, kdo chápe, čím procházíme.
Budeme na ni dávat pozor, nepřetržitě.
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Mám ti něco přinést? - Ne, to je dobré.
Jenom si chci na chvíli lehnout.
Jsem v pořádku, Matte.
- Paní Wallaceová? - Ano? - Já jsem Sharon Walkerová.
- Váš syn Eli navrhnul... - Ano, ahoj.
Musíme si promluvit.
- Nejsem vyléčena, že? - Ne.
- Vážně si myslíš, že ti může pomoct? - Ano, myslím.
Jestli si cení svobody, bude to hrát se mnou, aniž by to někomu řekla.
Potřebuji, aby to bylo takhle. Aspoň pro teď.
Ale můžeš ji věřit?
= StarGate Translation Team = ©2010