Tohle Destiny zamýšlela od chvíle, kdy vstoupila do hvězdného systému.
Tahle loď je naší nejlepší šancí, jak se dostat domů.
- Už jsme skončili? - My nikdy neskončíme.
- Neměl jste ho nechávat na té planetě. - Myslíte, že to nevím?
Všichni si myslí, že jsme v bezpečí. Myslí si, že nás už nikdy nenajdou.
Proč jste zajali jednoho z našich lidí?
- Nejsme v bezpečí, že? - Přicházejí!
- Kdo přichází? - Luciánská aliance, přicházejí obsadit Destiny.
- Tohle může skončit jen jedním způsobem, pokud budeme vyčkávat. - Tuhle loď nevydám.
- Co tu děláš, Chloe? - Netuším, jak jsem se sem dostala.
S Chloe se pravděpodobně něco děje na buněčné úrovni.
Nějaký druh genetické mutace, který ji postupně mění.
- Co jste dělali? - Chtěl, abych se podívala na nějaké rovnice, jestli jim rozumím.
- A rozuměla? - Já nevím.
Takže křeslo v ní zabije jakoukoliv možnou cizí látku,
zatímco její lidskou část nechá nedotčenou. Dýchá a má stálý tep.
- Fungovalo to? - To brzy zjistíme, že?
Vjíždíme do města.
- Jak to můžeš říct? - Ale je to mnohem lepší, než naše díry v Kandaháru, ne?
- To by mi nechybělo za nic na světě, brácho. - To oceňuji, opravdu.
Cloverdale!
Já první!
Sakra, myslel jsem, že by tu mohl být táta.
Tady jsou... Nazdar chlapi!
Přichází zase k sobě.
TJ, prostě to ze mě sundej, prosím!
- Zkus něco jiného. - Zkoušela jsem vše z mého báglu, nic nefunguje.
Nejlepší pro něj je být v pohybu.
Matthewe...
Matthewe!
Co se to s tebou sakra děje?
Omlouvám se, prostě mi tam vběhl.
- Je mi fajn, je mi fajn. - Díky Bohu.
- Máš štěstí. - Ne, spíš to byla ode mě pěkná hloupost.
Podívejte, pane Brody, nedělejte si s tím starosti, jsou v tomhle věku pružní.
Dobře, jsme stále na...
Jo, běžte! Zabíráme tady celou silnici, chlapi.
Kdybys potřeboval něco řešit s pojišťovnou, Matte, tak to mám celé na videu.
Tak trochu si přeji, žes to nenahrál, Elii.
- Vy musíte být Ronald. - Promiň, tati, tohle je Ron, můj svědek.
- Těší mě, pane. - Můžeš mi říkat Everett, jsi teď rodina. - Ano, pane.
A tohle je Eli, Chloein bratr.
- Bratr Eliáš. - Vlastně Eli.
Já jsem se vzdal toho být svědkem,
- protože točím video jako svatební dárek. - Tak to mám štěstí. - Jo.
Kde je Chloe?
Něco ohledně šatů, potkáte se doma.
- Jsem už asi nedočkavý. - Řekl bych, že jsi se málem zabil den před svatbou.
- Jo, to by asi zkazilo celý víkend, co? - Jo, to asi jo.
Ale jelikož to vypadá, že budeš ještě žít další den...
Vítej doma, synu.
Stargate Translation Team uvádí: 02x05 Cloverdale
Překlad: Amper, monopost, Xeetty
Časování: Amper, Xeetty
Korekce: Shreček, Xeetty
Rip: stargate.universe.s02e05.cloverdale.hdtv.xvid-fqm Verze: 1.01
Dobrá, už je zase mimo. Chlapi, můžeme s ním pohnout.
Budeš mu schopna pomoct, až se dostaneme na loď, že?
Nemůžeme riskovat a vzít ho na palubu. Je to příliš nebezpečné.
- Cože? - Rush má pravdu. Sama jsi viděla, jak rychle se ten organismus šíří při kontaktu.
- Mohl by převzít celou loď. - Ale nemůže zůstat ani tady.
Chloe... Připraveni? Raz, dva, tři.
Mám tě, kámo.
- No tak, no tak, pohni se, Elii. - Dobře!
Poběžím napřed kontaktovat Destiny,
dát jim vědět, ať pošlou lékařské zásoby. Pokud budu rychlý,
- vrátím se zpět, než dorazíte k bráně, dobrá? - Jo, jo, dobře, běžte.
- Elii? - Jo?
Ovládání.
Nezměnilo se to tady vůbec.
Matt je zjevně dojat, že vidí opět starý domov.
- Co to je? - Zvuková stopa pro komentář videa.
Všichni dobří dokumentaristi ji mají.
Mám na mysli Kiefera Sutherlanda, ale já jsem záloha.
Ronalde, buď jako doma. Dovol mi vzít tohle.
Budeš v Mattově pokoji, ty budeš v mém pokoji.
Mě vystačí pohovka v pracovně. Ty budeš se snoubenkou.
- To bude divné. - Jako by tě to mělo zastavit.
Dobrá, tak jaký je plán?
Dejme tomu... oženíš se, založíš rodinu,
zestárneš a zemřeš šťastný.
No, já myslel, že byste mohli...
- Co? - Nevím, třeba uspořádat nějakou párty?
To mám mít na starosti já?
- Ne. - Ne - Jo, ne.
Chloe říkala, že tě chce večer pro sebe.
Jo, říkala něco o tom, že chce stihnout předpremiéru v Clově.
- Opravdu? - Jo, jak jsem řekl. - No, můžeme jít na film kdykoliv.
Co to právě děláš? Nechceš jít na film se svou snoubenkou?
Raději by měl!
Kameramane... Kiefer Sutherland by tu k tomu mohl něco říct.
Je mi to tak líto, nemohla jsem se tam s tebou sejít.
Vlak byl tak dlouhý po tom, co jsem si přezula boty.
Dobrá.
- Matte, co sis udělal s rukou? - Srazilo mě auto.
- Cože? - Jsem v pohodě.
Jsi si jistý? Broučku, nevypadáš moc dobře.
Čas je náš nepřítel, to chápu. Co potřebujete?
Léky poručíka Johansenové. Od každého něco, abyste to pobrali.
Ale především mimozemský jed. Všechno, co doposud zkoušela, nemělo účinek.
- Dobrá, co dál? - Chci zkusit kyselinu chlorovodíkovou.
Potřebujeme nějaký alkohol z destilátoru, čisté obvazy...
A cokoliv je potřeba pro řezání kosti.
- To je to tak špatné? - Jo.
Dejte to na Eliovo KINO nosítka a pošlete to, jak nejrychleji to půjde.
- Co se stalo? - Omdlel jsi.
- Mám to na videu, pokud bys chtěl... - Ne, díky, Elii.
- Jak jsem kruci mohl omdlít? - Vždyť si byl sražen autem.
Ronald říkal, že jsi celý den nejedl.
Vem si.
- Nemyslím, že je to tím, miláčku. - Teď mě poslouchej.
Zbývá ti už jenom jeden den, než do toho praštíš. Jsi v pohodě.
Jasné? Tak běž se svojí přítelkyní do kina. Užij si to, necháme rozsvíceno.
Dobrá?
- Budeš nenávidět ten dort. - Můžeš přestat mít tolik starostí o jeden den?
- Mysli na ty další dny - Dobrá. - Dobrá? - Dobrá!
- Tady. - Díky.
- Pamatuješ, jak jsme tu byli poprvé? - Jo.
- Proto jsme teď tady, ne? - Jo.
Je to tak nádherné...
- Páni, to je... - Co?
Je to jako oceán květin.
Nepřipadá ti to povědomé?
- Bude to navždy, že? - Jo.
- Vidíš to? - Jo.
Sleduj tohle.
Vypadni odsud.
- Nechceš se tím proběhnout naboso? - Jo.
Bude to tak nádherné.
Můžeš se uklidnit?
Možná ne.
Omlouvám se...
Matthewe, co je to s tebou?
Nepamatuješ si nic z toho, co se právě teď odehrává?
Ne, vždyť je to film.
Promiň, nevím, co to se mnou je.
- Můžeme odsud prostě vypadnout? - Vydrž, nechala jsem tam kabelku.
- A tohle bylo co? - Nemám ponětí.
Mohu se chvíli zdržet, ale budeš jim muset dát vědět, že se vrátíme dříve.
Probuď se, musíš se probudit.
Rychle, vybalte zásoby a položte ho na lehátka.
- O co jste požádal? - O vše, nač jsem si vzpoměl.
- Jed byl prioritou. - Dobře, vyzkouším ho jako první.
- Rozšířilo se to mimo ruku? - Ne, zatím ne. - Dobře.
Stalo se ti tam něco, o čem by sis chtěl promluvit?
Ne, měl jsem jen zvláštní deja vu, už je to pryč.
- Nechtěla bys k panu Brodymu na jídlo? - Teď?
- Matthewe Scotte! - Ahoj, pane Volkere.
Říkej mi Dale, prosím. Jsem proboha tvůj lékárník.
Takže jsi zase doma, nikdo mi o tom neřekl.
Budeme se tenhle víkend brát.
Jo, o tom jsem něco slyšel.
To musí být...
- To je.. - Jo, to se vsadím.
Dobře, dobře, takže...
- Co máte v plánu? - Jsme na cestě k Brodymu.
- Ale nemyslím, že už mají otevřeno, vy ano? - Proč to nezjistíme?
Není problém.
Adame, hádej, na koho jsem teď narazil. Matthewa Scotta a...
Přesně tak, jo, hele, zajímali se, jestli...
Právě otevřeno, perfektní. Uvidíme se za pár minut.
Oni... myslím je... Oni tam budou za pár minut, dobře.
No, tak jsou tam, všechen personál.
Číšníci a...
Takže...
Můžete jít.
- Moc se to tu nerozjíždí, co? - Ale ne, je tu narváno, každý se schovává.
Překvapení! Překvapení!
Jsi samá práce.
To jsi nemohl vysedět jeden zatracený film?
Málem jsem to zkazil, že? Pan Wolker zdržoval. Jsem takový idiot.
Ano, to jsi, ale já mám splněno, dovedla jsem tě na tvou rozlučkovou párty.
Lepší dříve, než nikdy.
- Jestli bude mít ráno opici... - Ne, ne, ne, chápeme to.
Všechno je... Není se čeho obávat.
Podívej, jestli nebudeš mít kocovinu, tak budu zklamaný.
Připíjím na mého syna, mého chlapce, který se chystá do závazku.
- Co má tohle dělat? - Doufejme, že otupit bolest.
Stále se to šíří k nám, pravděpodobně to následuje chvění způsobené našim pohybem.
- Pomohlo? - Jed nemá žádný účinek. - Tak, to je teda zklamání.
Dokonce to nereagovalo ani na kyselinu. Zkoušela jsem vše, co jste přinesl.
- Zdá se, že je ta věc nezničitelná. - Víte, co musíte udělat.
- Ne, ne. - Vím, že to vypadá extrémně... - Ne, to by on nechtěl...
Každý rozumně uvažující člověk by se vzdal končetiny, pokud by to znamenalo záchranu života.
Co když budeme čekat moc dlouho a rozšíří se to do zbytku těla?
- Ty věci stále přichází tímhle směrem. - Jsou na druhé straně těch stromů.
- Dobrá, to nám dává zhruba 15 minut. - Deset. - Je to dost času?
Ne, jsme skoro u brány, uděláme to tam.
Brody, Brody! Co je to?
- Co je to za hudbu? - Co s ní je?
Co s ní je? Zní to jako řev umírajícího zvířete.
Svědek vybírá hudbu.
- Já jsem svědek. - To je ten chlap tady?
To je tvá chyba?
Pane, jsem nazýván dobrým mužem, silným mužem...
- Naštvaným mužem... - Ale nikdy ne "svědkem".
Až doteď, co?
- A teď ženichu... - Ženichu... Co tím myslíš?
Bože, to mluvíš o mě...
- Poslední runda, chlapi. - Ale no tak, Vanesso.
- No tak, noc je mladá. - Přesně tak, dávej další.
Myslím, že už máš dost.
To není poprvé, cos mi to řekla, jestli se chápeme.
Jen nezapomeň, kdo se na koho vykašlal, Matte.
Trapná chvíle s Mattovou expřítelkyní...
Flirtuješ se mnou den před svojí svatbou?
Hele, mám ještě celých 19 hodin svobody.
Tak jo, hupsneme na to, teď hned.
Někam vyjedeme a už se nikdy nevrátíme.
Ale no tak, Vanesso, jen jsem si dělal srandu.
Jo, to jsem si myslela.
Vymaž to.
Doufám, že neplánujete řídit, že ne?
- No, teď ne. - Proboha, Everette, zítra je velký den.
- Jo, jo. Ne, to je pravda. Držíš ho? - Jo, mám ho.
Jsme zatčeni?
Jenom přátelské svezení domů. Ber to jako svatební dar.
- Tak jaké to tam bylo? - Nuda?
- Myslí tím, že jsme neviděli moc akce. - Co je na tom špatné?
Co je na tom špatné? Je to plýtvání schopnostmi.
To jsi tak dobrej, co?
Nevykládejte si to špatně, seržante, ale chlapi jako vy se obvykle nechají zabít.
- Chlapi jako já? - Davide, no tak... Proč vždycky musíš vyvolávat spory?
- Je to jenom rozhovor. - Přemýšleli jste někdy o tom, co je opravdové?
Protože pokaždé, když dojdu domů,
tak přemýšlím o tom, že jsem někdo jiný.
- Jakože já nejsem sám sebou. - Alkohol má takové účinky.
- Nepil jsem moc. - To vidím.
- Chloe mě zabije. - Dostane se přes to.
- Vyspi se, jasné? - Přesně tak, zavři oči.
Nerád ti to říkám, ale až se vzbudíš,
budeš se cítit provinile za věci, které jsi udělal nebo řekl.
Některé si ani nebudeš pamatovat.
Zbyde jen šmouha.
A budeš přemýšlet, jestli se někdy budeš znovu cítit jako ta osoba, kterou si býval.
Matthewe?
- Myslím, že je mimo. - To doufám také.
Nechci, aby se vzbudil uprostřed tohohle.
- Potřebuji ho udržet v klidu. - Bože, na to se nemohu dívat. - Nemusíš.
Vezmi ho za nohy. A drž pevně.
Podržíte mu ruku?
Už jste to někdy předtím dělala?
Ne.
Připraveni?
- Počkejte, zastavte. - Co?
- Podívejte se na tu barvu. - Má to v krvi.
- Není důvod ho porcovat. - Ne, pokud se to šíří vnitřně.
Sakra!
Takže, co uděláme teď?
Máme tři hodiny, než loď vstoupí do FTL...
- Ne, seržante... - Takže ho necháme... - Není žádný...
- Pořád ještě můžeme zvítězit. - Tohle je nepřítel, se kterým nemůžete bojovat.
- Sledujte mě. Tři hodiny, to je ten čas... - Ne tak úplně.
Myslí tím, že to přemůže jeho tělo za méně jak hodinu, Greere.
- Jsou nějaké planety v dosahu? - Jedna, ale je uzamčená.
Hádám, že je nebezpečnejší než tahle.
- Vytoč loď. - Nemůžeme ho vzít na Destiny.
- Tímhle už jsme si prošli... - To já vím, potřebuji pár věcí.
Matte?
Proč jsi tolik pil?
Není to věc, která se dělá při loučení se svobodou?
To je to, proč něco děláš? Protože se to předpokládá?
Někdy.
Proto se chceš ženit?
Co? Ne! Proč bys tohle říkala?
Takže jsi nepřijel jen z války,
aby sis vzal svého středoškolského drahouška, protože se to od tebe očekává?
Protože si myslíš, že je to správná věc?
Na to bys měl opravdu znát odpověď rychleji, Matte.
Chloe, tohle není fér, mozek mi nepracuje.
No, to by ale měla začít, protože dnes se ženíš.
Musíš zajít k oddávajícímu v 10:00 kvůli našim slibům. - Já vím.
- Musíš si vyzvednout smoking. - Já vím, Chloe...
Opravdu, ale opravdu nutně musím čůrat.
- Takže nařídíme karanténu? - No, není to na mě
cokoliv nařizovat, ale musíme zvážit možnost,
že infekce poručíka Scotta je způsob, jak se ten organismus rozmnožuje.
Už se mu rozšířil do krve.
- Ale stále tu musí být něco, co pro něj můžeme udělat. - Udělat co?
Nemáme tušení, jak vypadá další stádium té infekce.
I kdybychom zorganizovali jeho přesun z místnosti s bránou do karantény,
tak rozšíření infikované oblasti bude jenom otázkou času
a do vzduchu na lodi se uvolní mikroskopické spóry.
Stačilo by jen, abychom to vdechli a to, co se děje Scottovi,
- by se mohlo stát nám všem. - Jo, ale to nemůžete říct jistě.
Ale musíme předpokládat, že ta věc infikovala Scotta, aby se rozšiřovala.
Tak či tak, to je to,...
co smrtelné a agresivní organismy dělávají.
Nemůžeme si je pozvat na palubu.
- Dobrá. - Podívejte...
- Prosím, nenechávejte to všechno na mě. - Nenechávám.
Protože on je jedním z nejmilejších lidí na lodi a...
- nenáviděla bych se, kdybych byla tím, kdo... - Liso, je to mé rozhodnutí.
Kopejte tak hluboký příkop, jak jen můžete.
Potom barikády. Nemusí to být pěkné, hlavně rychle!
Všechno ostatní mimo to...
je mrtvá zóna. Musíme udržet bránu po dobu tří hodin.
Seržante, posíláme KINO.
Chceme zjistit, jestli nám nemůže poskytnout nějaké informace o té věci.
Zdravím.
Zdravím, já jsem Matt Scott. Dnes večer mě oddáváte.
- Teda myslím mě a moji přítelkyni... - Je mi to jasné.
Pojďte dovnitř.
Myslím si, že to chceme tak, jak je to obvyklé.
- Obvyklé? - Svatební sliby. Však víte, "Drazí milovaní..."
Vím, co jsou svatební sliby.
Omlouvám se, jsem dneska trochu mimo.
Takže...
Tak čemu vděčíme za tuhle osobní návštěvu?
Máte pochyby ohledně toho, do čeho jdete?
Co...? Ohledně toho vzít si Chloe?
Ne, ne, já ji miluji.
Mám jen trochu kocovinu.
Jaký otec, takový syn.
Můj otec je skvělý muž.
Každopádně, mluvil jsem o tom s Chloe a rozhodli jsme se mít...
obyčejné sliby. Jsou dobré.
Tak tedy tradiční sliby.
Je ještě něco, o čem bychom si měli promluvit?
Nevím, mělo by?
Mám takový pocit.
- Nevím, jak to popsat. - Něco není v pořádku?
Ano, něco je tady určitě špatně a já...
Abych vám řekl pravdu, tak...
Myslím si, že to nezvládám.
- Mluvil jste se svým otcem? - Pokaždé, když to zkusím,
řekne mi, že je všechno skvělé a měl bych být šťastný.
- Moudrá rada skvělého muže. - Ale já to vidím v jeho očích.
Já se bojím.
No, víte, já nejsem skvělý muž, Matthewe...
Ale mohu vám říct, že ten strach...
je jedna z věcí na tomto světě,...
která ukazuje za stín pochybností, že jste opravdu na živu.
A mohu ti říct, že jsi na živu,...
dokud nebudeš mrtvý.
A ty rozhodně zemřeš, Matthewe.
My všichni umřeme, nakonec.
Takže...
Takže v sedm hodin tedy?
- Ohledně záležitosti "Drazí milovaní". - Budu tam.
Tělem i duší, prosím.
To, co vidíme nad zemí, musí být pouze část celého organismu.
Větší část musí vypadat jako obrovský kořenový systém,
který se rozrůstá ven skrz rostlinstvo.
Dřímá to, dokud se jejich útržků někdo nedotkne
a přežívá tak dlouho, dokud nerozšíří zárodky.
Ani nechci pomyslet, co by to udělalo na palubě lodi.
Co myslíte, že to je? Rostlina, zvíře?
Možná vlastní obě části, něco jako korál.
Až na to, že jeho rychlost růstu se vymyká zákonům termodynamiky.
Šíří se to dotekem a odolalo to každé látce, které to TJ vystavila.
Doufejme, že to zhoří.
Krátké dávky, pánové. Krátké dávky.
TJ, přepni na dvojku.
Ano, pane.
Jsi si jistá, že poručík Scott je jediným nakaženým?
- Ano, jsem si celkem jistá. - Potřebuji, aby sis byla sakra jistá.
Budu potřebovat, abys poslala nebojující lidi na loď.
Poslední, co potřebujeme, je bláznivý únik na poslední chvíli.
- Rozumím, pane. - TJ, to platí i pro tebe.
- Pane, ráda bych se o to dál pokoušela. - Nenuť mě si pro tebe dojít.
Nehodlám ztratit vás oba. Young konec.
Umírá, že?
Kolik zbývá?
Nevím, je silný, takže možná déle, než můžeme zůstat.
- Ne, já ho neopustím. - Chloe, právě jsem dostala rozkaz
poslat všechny kromě Greerova týmu zpět na loď včetně tebe.
- Tamaro, mám právo zůstat. - To teda nemáš. - Já nikam nejdu.
Chloe?
Můj Bože.
- Vypadá to, že se to nedotklo tvé kůže. - Jak se to tam dostalo?
Možná, když Matt poprvé utrhl tu věc. Mohla to být jen mikroskopická kapka.
Rostlo to skrz materiál. Je zázrak, že tě to nenakazilo.
Greere!
Tady.
To si ze mě dělaš srandu.
Dobrá, poslouchejte! Všichni mimo seržantův ohnivý tým se vrací bránou.
Každý z vás musí být prověřen na stopy toho organismu na vás, než půjdete!
Pouze pohledem. Zkontrolujte se navzájem, jasné?
- Elii, tím myslím tebe. - Kontroloval jsem se každých 30 vteřin.
Prostě mi dej minutku, dobře?
Sakra, vypadáme dobře.
To mluvíš ty nebo Kiefer?
- Myslím, že pan Sutherland by souhlasil. - Dobrý, sedí pěkně.
Vypadáš, jako kdyby ti tvoje nadšení právě bouchlo do obličeje.
Jo, tos mi udělal ty, běž se převléci.
Matte, poslouchej, nemohl jsem si nevšimnout, že tě něco trápí.
- Kromě hladiny alkoholu v krvi. - Jsem v pohodě.
Jen chci říct, že se známe už dlouho.
- A mohu docela klidně říct, že něco je... - Co? Myslíš si, že mě znáš?
Nejsi tak nečitelný.
Podívej, nikdo z těch, co tě vůbec znají,
tě nevnímají jako kluka pro jednu holku.
To není výtka, jasné? To je jen to, kdo jsi.
- Jestli máš z něčeho obavy, myslím, že... - Ne, poslouchej, já si vezmu Chloe.
A budeme mít půl tuctu dětí, koupíme dům v tátově ulici.
Budeme ho společně renovovat.
Hrát si s dětmi na dvorku na honěnou a chodit každý pátek k Brodymu.
Můžeš si to celé natáčet.
Za A - to bude dlouhá páska,
a za B - nemyslím si, že v tomhle sám sobě věříš.
Hotovo?!
Jestli mě slyšíš, chci jen, abys věděl,...
že nikdo to s tebou nevzdává.
- Potřebujeme pálit tady. - Běž, běž.
Chci říct, měl bys vidět Greerův obličej. Nebere žádné zajatce.
Taky bys neměl přestávat bojovat.
- Elii! - Ano?
- Elii! - Žádal jsem o jednu pitomou minutu...
Kde je Chloe?
- Chloe! - Chloe!
Chloe!
Co se stalo?
Teď už musím zůstat.
- Ne, to jsi neuděla, že ne? - Nebylo to tak těžké.
- Ani to moc nebolelo... - Chloe, proč jsi to udělala?
Nedovolili by mi zůstat.
- Teď nemají na výběr. - Ale teď se nemůžeš vrátit.
Ona už se rozhodla.
Podívej, omlouvám se, Elii, ale musím to udělat.
Běž, ať tě někdo zkontroluje.
Ahoj, já jsem Tamara a jsem zdravotník.
Tví přátelé zavolali 911.
- Proč? - Jsi na podlaze, chlape. - Proč?
Mnoho věcí může zapříčinit úpadek do bezvědomí, ale ty horečku nemáš.
- Včera ho srazilo auto. - Ne, neposlouchejte ho, to nic nebylo.
Jen jsem minulou noc trochu moc pil.
- Může to být nedostatek elektrolytů. - Paráda, tak mi nějaké dejte.
Dobře, pro jistotu ho vezmu do nemocnice...
Ne, ne, ne, ne! Dnes večer se žením a budu tam,
i kdyby mě tam měli podpírat tyčí.
- Šťastná to dívka. - Chci jen říct, že budu v pohodě.
To je na vás, jen mi udělejte laskavost a dejte si kuřecí polévku nebo tak něco, jasné?
Dobrá.
Nemají to rádi.
No tak! A co tohle?
Chcete něco takového, co? A co trochu tohohle?!
Sbohem.
Chloe...
Než půjdu, prosím, řekni mi, že jsi to neudělala jen kvůli tomu,
abys dělala společnost umírajícímu chlapci.
Ten organismus se dostal na moje oblečení.
Vím, že se dotknul mé kůže, musel.
- Měla jsem být infikovaná, ale nebyla jsem. - Takže ses rozhodla vyzkoušet, jestli jsi imunní.
- A? - Nebolí to.
Matt už byl v tu chvíli v agónii.
Poručíku Johansenová...
- Davide. - Ahoj.
- Díky, žes přišel. - Přece bych si to nenechal ujít.
- Jak se má tvůj chlapec? - Skvěle, bílý je jako figurka na dortě, ale to jsou jen nervy.
- Gratuluji. - Děkuji.
Pravdou je, že jsem ho včera málem zabil. Přejel jsem přes něho.
No tak, říkal jsem ti, abys s tím na mě nelezl.
Matt si před obřadem vychutnává horkou misku polévky
a kamarádství svých nejbližších přátel.
Ukázal se tu už můj otec?
- Je někde v davu. - Dobrá, jen nezapomeň natočit příchod Chloe.
Jasně.
Hele, zvládneme to jindy.
Tady ho máme, jak se má můj chlapec? Jsi připravený?
- Ne. - Jak to myslíš?
Chci říct, že nevím, jestli to zvládnu.
Co když to nebude fungovat? Co když to není správné?
- Co když jí ublížím? - No, to by si přeci nikdy nedovolil.
- Oba jsme navzájem tak rozdílní. - Necháš nás chvilku o samotě?
Hele...
Co chceš ode mě?
- Řekni mi, co mám dělat. - Cože? A ty si myslíš, že to vím?
- Ptám se tě, prosím, tati. - Probuď se.
Probuď se.
- Krev mi přijde normální. - Ale není normální, změnili mě.
- Říkal jste, že to křeslo celé napravilo. - No, očividně tomu podlehla.
Důležité je, že cokoliv jí udělali, dává jí to imunitu vůči tomu organismu.
Podívejte... Už se uzdravuji.
Transfuze Chloeiny krve by mu mohla zachránit život.
A přenést to, co ji mimozemšťani udělali, na něj.
No, myslím si, že je to riziko, které by byl ochotný podstoupit, ne?
Drazí milovaní...
Sešli jsme se tu před tváří tohoto společenstva,
abychom spojili tohoto muže a tuto ženu ve svazek manželský.
Ve který se nemá vstupovat bez rozmyslu, ani na lehkou váhu,
ale uctivě, diskrétně, záměrně a slavnostně.
Manželství je svazkem srdce, těla a mysli manžela a manželky.
Jeho smyslem je vzájemná radost,
pomoc a útěcha, kterou si navzájem poskytují
v dobrém i zlém.
Skrz tento svazek si Matthew a Chloe dávají závazek ujmout se svých snů,
uskutečnit své naděje i přijímat neúspěchy toho druhého.
Sešli jsme se tu dnes, abychom byli svědky této události,
prostřednictvím které dochází k oslavě lásky i oddanosti,
kterými tento muž a tato žena začínají svůj společný život.
Jestli někdo zná důvod, proč by tito dva neměli být spojeni v jedno,
ať promluví nyní, nebo ať mlčí na věky.
Ty zatracené věci nechtějí shořet a dochází mi palivo.
Jeho puls sílí, jen potřebuji více času.
Nemohu ti ho dát!
Prosím, vím, že to zabírá.
Seržante, viděl jste, jak to reagovalo, když jsme naposledy vytočili bránu?
- Musíme jen stále dokola vytáčet. - Můžeme tím získat čas, který potřebujeme.
Ne my, jen já.
Ta rampa bude přeplněná, potřebuji, abyste vy dva vypadli.
- Seržante... - Běžte, běžte! - Jo.
Padejte, běžte.
Matthewe, berete si Chloe za vaši ženu?
Budete ji milovat, opečovávat, ctít a starat se o ni v nemoci i ve zdraví?
V bohatství i chudobě, v dobrém i zlém,
ve smutku i radosti a s obětováním všeho ostatního
pro její dobro po celou dobu vašeho společného života?
Nabyl vědomí.
- Co se sakra děje? - Dolu!
Můj Bože, jeho paže.
- Jsi v pohodě? - Jo, jo, ale...
Pomohu ti.
Jdeme!
Jsme v pohodě, jsme v pohodě.
- Vítej doma, synu. - Děkuji, pane.
- Nevím, jak to udělali, ale... - To já bohužel vím.
- Vy tři teď podstoupíte dekontaminaci. - Ano, pane.
A vy dva budete na neurčito v karanténě, dokud se nerozhodnu, co s vámi.
Pane?
Slečna Armstrongová vám to vysvětlí.
= StarGate Translation Team = ©2010