Možná brzy odhalím pravou podstatu mise Destiny.
Celou tu dobu jste měl loď pod kontrolou!
- Proč jste nikomu nic neřekl?! - Lucianská aliance plánuje útok na Zemi.
Zabil jsem Rileyho, udusil jsem ho vlastníma rukama.
Jste dobrý velitel.
Jediným úkolem je dostat tyhle lidi domů.
Nikdy to nebylo o tom dostat se domů. Jde o to dostat nás tam, kam směřujeme.
Tak zní cíl mise.
Ginn byla uškrcena Simeonem.
A dostali jsme zprávu, že Dr. Perryová na Zemi zemřela.
- Myslím, že máme spojení. - Jste na palubě Destiny. Jsem plk. Young, kdo jste vy?
- Jsem Ginn. - Pokud je Ginn v těle Chloe, k jakému tělu je připojená Chloe?
- Chloe? - Ne, Amanda Perryová.
Mám jiný nápad. Křeslo s nervovým rozhraním.
Každé vědomí můžeme izolovat a nahrát do paměti Destiny.
Fungovalo to. Děkuji ti.
- Vím, že je to jen dočasné. - Prozatím je to to nejlepší, co můžeme udělat.
Pane velvyslanče,
když jsme prvně hovořili o využití jádra vaší planety jako zdroji energie
pro vytočení 9tého chevronu, byla to vědecká záhada.
- Nyní je to nezbytné. - Vaším záměrem vždy bylo posílat lidi.
Ne těchto lidí, ne tak nepřipravených.
Kdybychom mohli navázat zásobovací spojení pro vybavení a střídající personál...
- Pane Woolsey... - Planety s těmito vlastnostmi jsou mimořádně vzácné.
Navíc 99% práce už je hotovo.
Vaše zařízení čerpá energii z jádra planety, hvězdná brána je na místě.
Už dvakrát se to zkoušelo a obě planety byly zničeny katastrofickou řetězovou reakcí.
Přetížení na Icaru bylo přímo způsobeno
nepřátelským bombardováním a v druhém případě...
Jsme si vědomi polehčujících faktorů u obou událostí.
Nicméně, naši vědci věří, že řešení Dr. Rushe jsou z podstaty nebezpečná.
Proto jsme vás požádali, abyste přišel. Máme nové řešení.
Velvyslanče Ovirdo, Dr. Rodney McKay.
Velvyslanče, pánové. Jen vteřinku, než se to spustí.
Je tu někde zásuvka, že? To se zvládne.
Jezdec na královnina střelce.
Posuň si je sama.
Velmi vtipné.
Nesoustředíš se.
Nemohl jsem tě porazit, když jsi byla člověk z masa a kostí, jakou mám šanci teď?
- Jsem člověk, Nick. - Samozřejmě, že jsi.
Myslím tím... Chtěl jsem říci, měl jsem říci,
- že jsi víc než to. - Pořád jsem to já.
- Co právě teď děláš? - Jsem tady s tebou. - A dál?
A...
Analyzuji tu strukturu, co jsi nalezl v databázi,
a přistupuji k senzorům, abych mohla studovat nejbližší...
Páni.
Dobrá, máš pravdu.
Mnohem více, než člověk z masa a kostí.
Tak proč je to to jediné, o čem sním?
Mám ten samý sen...
...a ty v něm jsi.
Je tu způsob.
Stargate Translation Team uvádí: 02x15 - Seizure
Překlad: Amper, iifa, Lukaaash, TheFlyingman
Časování: Amper, Xeetty
Korekce: RomanArts, Shreček, Xeetty
Rip: Stargate.Universe.S02E15.HDTV.XviD-LOL Verze: 1.00
Dobrá, můžeme.
- "Všechno je to v algoritmu." - Omlouvám se.
Jsem si jistý, že všichni známe staré pořekadlo "Všechno je to v algoritmu.", tedy...
- Doktore, tady vás zastavím. - Řekl jsem jen tedy.
- Nejsem vědec. - To není problém, zjednodušil jsem to.
- Nemá smysl, abychom tu ztráceli čas. - Ne, mohu mluvit velmi rychle.
Na něco se vás zeptám. Kdyby byly naše pozice opačné,
vystavil byste tak lehkovážně riziku celou populaci Země?
- Nehrozí žádné riziko, o to jde. - Doufejme, že naši vědci
dojdou ke stejnému závěru, jakmile budou mít možnost si vaši práci projít.
- Na to nemáme čas. - Plukovníku...
Luciánská aliance chce Destiny. Vědí, že je tam vaše zařízení může dostat.
A vy sakra dobře víte, že nebudou "ne" brát jako odpověď.
To je vynikající argument pro rozebrání celého zařízení.
Nemyslete si, že je to zastaví. Budou jednat rychleji.
Udělají cokoliv, aby se dostali na Destiny, a nebude je zajímat,
- že při tom zničí vaši planetu. - Tak jim to nedovolte.
Kdybychom vám mohli předvést, že McKayův způsob vytáčení je bezpečný...
To je vaše cena za ochranu před Luciánskou aliancí?
Jako zkušený diplomat musíte vědět,
že suverénní státy jednají ve jménu svých vlastních zájmů.
Například v otázce ochrany zásobovací linie.
Například.
Až a pokud naši vědci dojdou ke stejnému závěru jako Dr. McKay...
Ne, ne. Mohlo by trvat měsíce, než to pochopí.
- Potom tak dlouho budete muset čekat. - Aliance nebude tak trpělivá.
Nemám jinou možnost, než doufat, že se mýlíte.
Hezký den, pánové.
Luciánská aliance se k nim dostala. Právě mi to dokázal.
Musíme jednat.
- Ani se na moji práci nepodíval. - Protože by jí v první řadě nerozuměl.
Vy jste tu prezentaci viděl. Rozuměla by jí i kočka.
Ví, že jejich vláda bude naslouchat jen ujištění od svých vlastních odborníků.
Udělali bychom to samé.
Už se dohodli s Luciánskou aliancí.
- O tom vážně pochybuji. - Mohu to dokázat.
- Davide, jak to šlo? - Skoro tak, jak jsem čekal.
Doktore McKayi, vaše pověst vás předchází.
- Něco z toho je i dobré. - A vy jste?
Omlouvám se, komunikační kameny. Toto je plukovník Young, velitel Destiny.
Woosleyho znáte.
- Říkal jste něco o důkazu? - Ne tak docela, ale skoro.
Kolem Langary jsme umístili asi tucet špionážních satelitů.
Komunikace je kódována luciánskou šifrou, kterou jsme zatím neprolomili,
ale její množství naznačuje, že už nějakou dobu probíhají
- nějaká jednání. - Ví o tom IOA?
Generál O'Neill o tom na ranní tísňové poradě informoval předsedu a prezidenta.
S aliancí vedeme nevyhlášenou válku.
Pokud se s nimi Langariánci spojili, mohou na Destiny
- zaútočit naprosto kdykoliv. - Bez přínosu mého řešení.
Díky kterému by pro Langariánce bylo vytočení devátého chevronu mnohem nebezpečnější.
Takže je chráníme před nimi samotnými, je to tak?
- Pokud to tak chcete podat, jistě. - Generál schválil misi na Langaru.
- Jaký typ mise? - Nazýváme to "Zkouška koncepce",
ale než se k tomu dojde, potřebujeme, aby McKay předvedl svou prezentaci.
- Dobrá. - Ne tady.
- Kdo je to? - Dobrá otázka. Kde je Rush?
Poslal místo sebe Brodyho. Říkal, že vám to nebude vadit.
Nevadí, ale to neznamená, že si může dělat, co chce.
- Co je špatně? - Rush se s vámi měl vyměnit a na Zemi projít vaše data.
- Myslel jsem, že mám s Rushem mluvit. - Ne, vy jste zde, abyste promluvil s Eliem.
Když přesvědčíte jeho, přesvědčíte i mne.
- Poručíku, vadilo by vám? - Ne, pane. Postarám se o to.
Rushi, tady Young, kde jste?
- Jsem tady nahoře. - Ano, jistě. Potkali jsme se na velitelství hvězdné brány.
- Vanessa, že ano? - Jo.
- Až po vás. - Ne, dámy první.
Půjdu.
Ahoj.
Před chvílí do mě ve spěchu doslova vrazil.
- Neříkal něco? - Mám vám vyřídit, že si bere den volna.
- Co to má znamenat? - Řekla jsem to samé.
- Právě jsme ho našli. - Životní funkce jsou stabilní,
běží tam nějaký program, jaký jsem v životě neviděla. Neptej se, nemám tušení.
Neslyšela jsi? Bere si den volna.
Spíš to vypadá, že si dává dvacet. Zaznamenávám delta vlny.
Čtvrtá fáze spánku, velmi hluboká.
Teď řeknu, abyste ho vzbudili, a vy mi odpovíte, že je to nebezpečné.
- No, také že je. - Dobrá, zjistěte, co dělá, a nahlaste mi to.
Jsi v realistickém simulačním programu.
Všechno je to v databázi Destiny. Někteří s ním už mají zkušenosti.
Youngův scénář bez možnosti výhry.
Už umožňoval hyper-realistické smyslové vnímání,
takže jsem jen musela zjistit, jak to prožít společně.
A tady na řadu přichází křeslo.
V jistém smyslu teď nejsi ve svém těle.
Nebyla by to taková zábava, kdyby sis to jen představoval.
Takhle cítíme dotyky toho druhého.
Muselas vložit nějaké...
...podmínky, aby se tohle mohlo odehrát.
To byla ta jednoduchá část.
Parametry jsou tak jednoduché, že bys měl být schopen přijít a odejít, kdy si budeš přát.
Takže jsme to jen my dva, ve vlastním malém světě.
Máme pro sebe celou loď.
Myslím, že bychom mohli někam zaletět raketoplánem, kdybychom chtěli.
- Opravdu? - Ano. - Možná to někdy vyzkoušíme.
- Teď ne. - Teď určitě ne.
Greere, zbláznil jste se? Nedávno jste sakra daroval ledvinu.
- Potřeboval jsem si trochu zacvičit. - Tady jsi.
Omlouvám se, plukovníku. Proplížil se ven.
Poslouchej, Ronalde, mrtvý mi nejsi k ničemu.
Potřebuji, aby ses vrátil zpátky na ošetřovnu.
- Ano, pane. - Dobře. - Ano, pane.
Bože...
Ne, ne, ne, podívej, v tomhle jsi úplně mimo.
Není možné udělat tuhle dedukci, protože spadá mimo mezní podmínky.
- Tohle mezní podmínky mění! - Takhle to ale nefunguje!
Ale funguje, když to změníte!
- Podívej se, co se tu píše, chlape... - Poslyš, kluku, jeden semestr na MIT z tebe...
- Pánové, chápu to tak, že jsou s tím problémy? - Cože?!
Myslí si, že mluvíme o tom vašem řešení vytočení 9tého symbolu.
Ne, kdepak, přešli jsme k něčemu jinému. Tenhle kluk je fakt třída.
V mnoha pohledech mi v jeho věku připomíná mě samotného.
- Samozřejmě jsem na sobě zdaleka neměl tolik... - Vlasů?
Takže to bude fungovat?
Jo, jo, jistě. Kéž by mě to bylo napadlo.
- Děkuji. - Bezva. Jen pro pořádek, aniž by planeta vyletěla do povětří?
- Řekl bych, že ta pravděpodobnost je... - Statisticky nulová.
- Dobře. - Rushovy původní výpočty byly v pořádku, o tom žádná,
jenže používal trojkovou místo čtyřkové báze, což samozřejmě vyhodilo...
Jo, to je mi úplně jedno, pokud Eli říká, že to můžeme provést.
- Jo, to můžeme. - Tak pojďme.
- Zrovna jsem přišel. - Můžete se kdykoliv vrátit. Když se to povede, tak i osobně.
- Ještě jsme spolu neskončili. - Jen si přijďte.
- Brody vzal McKayovo řešení. - Jistěže ano.
Nesnědl nějaký citrus, když byl v mém těle? Protože mi opravdu není dobře.
Předpokládám, že to znamená, že hodláte tuto misi provést.
- Nemyslím, že bychom měli na výběr. - To víte, že máme!
Je jasné, že Aliance přišla s něčím pořádným.
Pokud za nimi přijdeme s nějakým vlastním darem na usmířenou...
Generál O'Neill má za to, že Aliance udeří každým dnem.
Ať už je Langarská vláda pozve, či ne.
Také má za to, že by se Langarané raději připojili k nám, kdyby měli na výběr.
- S tím úplně souhlasím. - A cílem naší mise je
usnadnit jim rozhodování tím, že jim dokážeme, že je řešení doktora McKaye bezpečné.
- Je bezpečné! - Naším druhořadým cílem by bylo určit,
jestli už neuzavřeli dohodu s druhou stranou.
- A když to tak bude? - Potom se podle toho zařídíme.
Tentokrát už Luciánské alianci nedovolíme napadnout Destiny.
Myslím, že mohu za oba říct, že pokud máte v plánu
obsadit jejich zařízení silou, s námi nepočítejte.
Samozřejmě, že ne, pane Woolsey. Nabídneme jim dar na usmířenou.
- Nějaké změny, TJ? - Nemyslím, že by spal,
- spíš jakoby byl v komatu. - Co s tím chlapem je?
Víš, TJ, tohle načasování je na pytel, ale musíme to se Scottem udělat.
Máš velení. Měj pořád obranný tým v místnosti s bránou.
- Ano, pane. - Taky potřebuji, aby ses mrkla na Greera.
- Ráno jsem na něj narazil na chodbě... - Cože? - Jo, nevypadal dobře. - Neměl by vůbec chodit!
Jasně.
Kromě toho, že si "bere volno", řekl i něco, co by nám napovědělo, proč to dělá?
- Mně ne. - Třeba nesnesl pohled na to, jak McKay vylepšuje jeho práci.
Neříkám, že by neměl ego velikosti autobusu,
ale za zásoby a posily ze Země by zabíjel.
Takže...
Co bylo tak důležitého?
Jsem si jistý, že mi to chtěl říct při našem dalším dýchánku.
Udělejte mi laskavost a postavte ho na nohy, ať ho mohu nakopat do zadku, až se vrátím.
Promiň, nechtěla jsem tě vzbudit.
- Musí tu být takové vedro? - Také, že není. Máš horečku.
- To znamená, že bojuješ s další infekcí. - Dobře, že to vím.
- Budu bojovat usilovněji. - Kéž by to tak fungovalo.
Také, že funguje.
Tady.
Vidíš? Už je mi líp.
- Jak je na tom Volker? - Výborně, na někoho s cizí ledvinou.
Vážně jsem nečekala, že onemocníš zrovna ty.
Radši já než on.
- A to proč? - Jsem silnější.
Jo, to jsi.
Ale už žádné výlety, jasné? Musíš se vyspat.
To je rozkaz.
Ano, madam.
Nic tu není. A co ty?
Skoro tam ani žádná mozková činnost není, jako by ani...
Najeď ty nejstarší záznamy, co můžeš.
Jeho současný fyzický stav s tím nemá co dělat.
- To mě poser. - Jo, tomu tedy říkám upload.
Přes 900TB bylo přesunutých do paměti Destiny.
Elii, na co se to dívám?
Na kompletní nezkrácenou verzi vědomí jistého Nicholase Rushe.
Je to divné, když tu nikdo není.
- Tak to dík. - Ale vždyť víš, co myslím.
Pro tebe to také musí být jiné.
Jo, těžko se to vysvětluje.
Chvílemi zapomínám na fakt,
- že jsou na palubě další lidé. - Opravdu?
Jako když se koukám ven z lodi,
vnímám galaxii kolem nás.
Jindy mohu ve zlomcích sekundy studovat data,
která bych četla hodiny, kdybych byla...
Kdybys byla... Co, myslíš člověk?
Mnohem víc se mi líbí být tady s tebou.
Myslím fyzicky tady.
Existence ve formě vědomí je...
...osamělá.
Už nikdy nemusíš být sama.
Ani nevíš, jak jsem šťastná, když tě slyším tohle říkat.
Vlastně...
Kdyby existoval způsob, který by mi umožnil ovlivňovat reálné
systémy Destiny, mohli bychom spolu trávit mnohem více času.
Ale nemůžeme. Ten systém je izolovaný.
Nebyla by to zrovna simulace, kdyby to mělo dopady na reálný svět, že?
Měli bychom to říci Eliovi a Ginn, v jejich zájmu.
Bude v pořádku, když si to teď necháme pro sebe?
Ano, jistě.
Teď už opravdu potřebuji jít.
Musíš?
No, zaprvé už jsem pryč dost dlouho na to,
aby plukovník Young začal vyvádět...
A za druhé musím pracovat.
Takže...
Jsou tu někde dveře nebo k sobě jen sklapnu paty?
Je to ještě jednodušší.
Musíš si jen sednout a zavřít oči.
Když je otevřeš, budeš zpátky.
A začne křičení, ukazování prstem,
dožadování se odpovědí.
Nemohu se dočkat.
Brzy budeš zpátky, viď?
Vždycky mě můžeš navštívit v reálném světě.
Vím, že to není to samé, ale...
Alespoň budeš vědět, že tě nemiluji jen kvůli tělu, ale také duši.
Jo.
Běž. Sedni si.
- Později ti přijdu popřát dobrou noc. - Pak se uvidíme.
Amando...
Nefungovalo to.
Obranné pozice!
- Nejsem ozbrojen. - Pane Woolsey,
- nejste očekáván. - Jsem tu na žádost své vlády,
přináším dary pro velvyslance a vašeho nejvyššího správce.
Mám ho zavolat, pane?
Ještě ne.
- Jaké dary? - Symboly našeho přátelství.
Artefakty vyřezané před miliony let samotnými Antiky.
Byl bych raději, kdybyste...
Nemyslíte si, že bych vám povolil něco takového dát správci Halpurnovi,
aniž bychom si to nejdříve prohlédli.
Dobrá.
Tedy, kapitáne, je to přijatelné?
- Pro mě ano. - Mohu to tedy předvést správci?
- Určitě. - Výborně. Cestu znám.
- Co je to? - Jste na palubě Destiny.
Slibuji, že se vám nic nestane a že budete brzy vrácen do vlastního těla.
Woolsey, co vy tu děláte?
Přinesl dar, pane. Pro vás a velvyslance.
Už jsem ho prohlédl. Jsem si jistý, že je neškodný.
Kapitáne, měl jste neprodleně poslat pana Woolseyho zpět domů.
Alespoň si přečtěte nápis vepsaný na spodu kamene.
Prosím.
Jak je to možné?
To vám nemohu říct, pane.
Jen zůstaňte v klidu. Nemělo by to trvat dlouho.
- Takže, jak jsme na tom? - Zatím dobře, pane.
- Co to mám kruci na sobě? - Týmy SG-4 a SG-5 by měli dorazit během pěti minut.
Nuže, pojďme je přivítat do našeho zařízení.
- Mělo to fungovat. - Ještě není důvod k panice.
Možná bys to měl zkusit ještě jednou.
Už jsem to zkusil.
Možná mohu tu simulaci vypnout nějak jinak.
Ne, Amando, je to dobrá úvaha, ale nemůžeš to udělat odsud.
Systém je izolovaný, sama jsi mi to řekla.
Ve skutečnosti právě teď nemůžeš udělat vůbec nic,
co by mělo nějaký efekt.
Nechápu, jak jsem mohla být tak hloupá.
No, to je... To je jedna z věcí, co nejsi.
- Asi je to jenom krátkodobá porucha. - Pravděpodobně.
Ale nemohu odejít a ty to nemůžeš odsud spravit, takže...
Chápu.
Budeš v pořádku?
Nic se mi nestane. Jen běž.
- Ginn! Ginn! - Elii! Ona je v paměti lodi.
Není to o tom, že by tě mohla slyšet líp nebo hůř, když je tam, kde je.
- Tak proč mi neodpovídá? - Proč seš si tak jistý, že nám může pomoct?
Asi vím, co Rush dělá.
Protože spolu s Ginn jsme měli stejný nápad. Asi spolu mluví.
- Cože? - Při jejich výzkumu povznesení,
Antikové neustále experimentovali s přenesením lidského vědomí.
- Jak jinak fungují kameny, že? - Nemáme ponětí.
Proč by to dělal?
Tak jo, tohle je trochu...
Předevčírem mě v kajutě navštívila Ginn.
Mluvili jsme spolu a já řekl něco jako...
"Nebylo by skvělé, kdybychom mohli víc než jen spolu mluvit?"
- Myslíš tím fyzický kontakt. - Přesně.
- Jóó, ty myslíš... - Jo, jo, přesně to jsem myslel.
Upřímně, jenom jsem přemýšlel nahlas,
ale tenhle návrh neprošel.
Elii, ona teprve nedávno umřela a její vědomí se přesunulo do paměti lodi
- a ty myslíš jenom na to, jak dostat svýho... - Co?
Ne! Ne. Ne.
V tomhle ohledu byla pro.
Tak proč?
- Protože řekla, že by to mohlo být nebezpečné. - Proč?
Nemyslíš si, že přesun lidského vědomí tam a zpátky...
...je trochu nebezpečný?
Když jsem ji zkoušel přemluvit, tak začala bláznit,
nebo začala mít deprese, případně kombinaci obojího.
A od té doby jsem ji už neviděl.
Jsem si jistý, že z objevu, který jsme učinili, budou mít prospěch oba naše světy.
Já a velvyslanec nemůžeme více souhlasit.
Jsme rádi, že můžeme jakkoliv pomoct.
- Naši lidé přijdou každou chvíli. - Jistě.
Souhlasíme s pokusem zadat
na bráně adresu s devátým symbolem.
Bude to důkaz, že lze vytvořit
bezpečně toto spojení,
díky kterému budeme moci oskytnout pomoc
jejich lidem na druhé straně.
Jsem přesvědčen, že nehrozí žádné nebezpečí.
Kapitáne?
Ze Země brzy dorazí tým.
Poskytneme jim naši úplnou podporu a spolupráci.
Zbraně nechte zajištěny. Tito lidé jsou našimi spojenci.
- Rozchod! - Kapitáne, co se děje?
Něco jsem zaslechl. Nabídli nám se o všechno podělit.
- Informace, technologie... - Správce říkal,
že takové množství energie by mohlo přetížit jádro.
- Roztrhnout zemskou kůru. - Je to v pohodě.
Cože?
Vyjednával s nimi.
- Promiň, byla jsem dlouho pryč. - Já z toho ve skutečnosti málem zestárnul.
Zkoušel jsem najít rozdíl mezi tímto místem a skutečným světem.
Pokud nějaký je, tak jsem ho nenašel.
Takže se pořád chceš vrátit?
No, nejdřív musím odejít, abych se mohl vrátit.
Už by to neměl být problém.
Nikdy jsem nepochyboval.
V čem byl problém?
Vlastně za to může Ginn.
Ginn? Co ta s tím má společného?
Nemyslím si, že s tímhle souhlasí.
- Do toho jí sakra nic není. - To vím,
ale její nesouhlas se projevuje tím, že jsi pořád tady.
Plukovníku Telforde, pánové, vítejte.
- McKayi... - Doktor Rodney McKay.
Jasně.
Pane správce, s vaším dovolením začneme.
Zařízení je vám k dispozici.
- Co máme dělat, McKayi? - Jasně, no...
Vy a váš tým zkontrolujte, zda silnoproudé relé je stále připojeno k bráně,
zatímco já se mrknu na jejich žalostně zastaralou náhražku za počítač.
Chci někoho u každého vstupu do budovy.
- Je to velká budova, pane. - Tak využijte jejich lidi, pokud to bude nutné.
Měli bychom to zkusit ještě jednou.
- Ahoj. - Uvidíme se.
- Je zpátky, je zpátky! - Nemusíte křičet. Oni to vidí taky.
- Co jsem si do háje myslel? - Myslím si, že mám docela hlad.
- Jak dlouho jsem byl pryč? - Skoro dvanáct hodin.
- Zdá se, že máte pravdu. - Víte, když chcete dělat něco takového,
- měl byste o tom někomu říct. - Jo, jo, jo.
- Young je pěkně nasranej. - Jasně, může na mě křičet později.
Jak můžete být tak klidný?
- Mohl jste tam umřít... - Jestli chceš, můžeš na mě křičet cestou do jídelny.
Tomu nevěřím.
Amanda říkala, že to byl podvědomý projev nesouhlasu.
- Ginn by nikdy nikomu neublížila. - Na tom stejně nezáleží. Jsem zpátky.
Jaké to bylo?
Zcela osobní.
Tahle komedie nám nevydrží navždy.
- Jak dlouho to bude trvat? - Na brífinku jste dostal můj nejlepší odhad.
Také jste řekl, že to přehodnotíte, až se sem dostaneme.
Zařízení už je napájeno naquadriovým generátorem, který to celé významně urychlí.
Na druhou stranu, tohle je technika odpovídající čtyřicátým létům,
která by mohla naši věc zbrzdit. A pak je tu ta "oni nestavějí věci k užívání" věc...
- Jedna, nebo dvě hodiny, McKayi. Co to bude? - Pokud teď přestaneme kecat,
tak to mohu zvládnout do té hodiny.
- Sheppard měl pravdu. - Ohledně čeho?
Možná by teď byla ta správná doba na druhou část našeho plánu.
Rozhodně. Pojďme do mé kanceláře.
Jak můžete ovládat tok výkonu pomocí tak malého zařízení?
Protože technicky řečeno, co se týká vašich obav, jsem z budoucnosti.
Doktor McKay oceňuje vaši pomoc.
- Génius a společenské dovednosti nejdou dohromady? - Cože?
To je jedno. Co se týče brány, tak jsme připraveni.
Dobře, dobře. Maximálně do 10 minut nahraji ten program.
Teď se vás upřímně zeptám. Až se nám to podaří,
měl byste zájem připojit se k posádce na Destiny?
- Nikdy jsem vlastně... - Vím, že si můžete velmi snadno
napsat vaši vlastní jízdenku vzhledem k vašemu pověření,
ale tam venku není zajímavější mise.
No, je tu takový malinkatý problémeček v podobě nemožnosti dostat se domů.
Zatím,
ale se správnými lidmi na palubě vrátíme Destiny její zašlou slávu...
- Pokud je to vůbec možné. - Proto vás potřebuji.
Myslel jsem, že velení má plukovník Young.
Řeknu to jinak, to proto vás potřebujeme.
Mandy...
Chtěla jsem se ujistit, že ses v pořádku dostal zpátky.
- Zpět doma. - To jsem ráda. Dělala jsem si starosti.
- Vím, že ano. - Poslední věc, kterou bych chtěla...
- Co to k sakru bylo? - Nouzové vypnutí FTL pohonu.
- Ginn? - Nemyslím si, že to způsobí škody,
ale potřebovala jsem odvést pozornost. Doktor Rush je v nebezpečí.
Vím, snažili jsme se ho dostat ven a hledal jsem tě...
Byla to chyba. Neudělala to záměrně,
- ale ze simulace není cesty ven. - O čem to mluvíš? - Dr. Perryová.
Snažila jsem se k tobě dostat dříve, ale pořád mi v tom brání,
nebo mě potlačuje. Těžko se to vysvětluje.
Musím se plně soustředit, abych tu vůbec mohla být.
- Proč by to dělala? - Snaží se získat čas
k vyřešení problému v jejím počátečním programu simulace, ale nejde to.
Ukončit to lze jedině zvenku.
Musíš to udělat, Elii.
Jak?
- Musíš... - Ginn!
Ginn!
- Hej, co se stalo? - Cítila jsem možné přetížení v jednom z FTL modulů.
Podařilo se mi to zastavit nouzovým vypnutím.
Výborně.
Takže, mám tě nechat pracovat,
- nebo si můžeme sednout a chvíli mluvit? - No, opravdu bych měl pracovat.
- Brzy se uvidíme. - Jistě.
Máme problém.
- Nemohl jste najít důkaz? - No, našel jsem důkaz.
Že Langariánci posledních několik měsíců vytrvale odmítali
- mít cokoliv společného s Luciánskou aliancí. - Říci "ne" netrvá tak dlouho.
Při každé výměně jim bylo nabídnuto více, mnohem více.
A pokaždé odmítli.
Očividně z obavy, aby neohrozili spojenectví s námi.
- Říkal jsem vám... - Woolsey, měli jsme sakra dobrý důvod podezřívat...
Ano, díky našim špionážním satelitům.
To nic nemění.
Myslím, že je to pro vás, správce.
Správce Halpurn.
Pane, nevím, s kým jste hovořil, ale není důvod si dělat starosti, všechno...
Velvyslanče?
Jsou na cestě.
Neměl by ses snažit dostat mě z křesla s neurálním rozhraním?
Mohl bych, kdybyste v něm stále byl, ale vidím...
- Co to děláte? - Nic, o co by sis měl dělat starosti.
- Po celé lodi stahujete štíty. - Jo, neboj se.
Ne, zastavte!
Poslyšte, pokud síla štítů klesne pod 4%, loď se rozpadne!
- Budeš v pořádku. - Ne, nebudu!
Proč to děláš?
Protože jsem dosud neopustil simulaci, že?
- Je na čase, abych si našel cestu ven sám. - Tohle není cesta...
Všechny simulace vyžadují parametry,
okolnosti, za kterých naprogramovaný scénář nemůže pokračovat.
Pokud tohle simulaci nezastaví, tak nevím, co ano.
Ne, Nicku, tohle se opravdu děje. Zabiješ všechny na lodi.
To si nemyslím.
Davide, musíme znovu zvážit, co děláme.
Lepší žádat o odpuštění, než prosit o povolení. To říkával můj táta.
To dávalo smysl, když jsme mohli dosáhnout spojení, než nás chytí.
Ještě pořád můžeme.
McKayi, na co čekáte?
Program běží.
Poslouchej, Everette. Potřebuji se dostat zpět a ty potřebuješ zásoby.
Pane, před budovou se shromažďuje značná síla.
Chevron 1 zapadl.
Věnujte mi pozornost, prosím!
Z bezpečnostních důvodů potřebuji, aby veškerý Langariánský personál
okamžitě opustil tuto místnost. Děkuji vám.
Nemáme čas. Měli bychom to zastavit a vytočit Zemi.
- Ne, teď nemůžeme vycouvat, ne tak blízko. - Tohle bude diplomatická katastrofa.
Záleží mi na lidech na té lodi, nebudu se za to omlouvat.
Pokud teď zastavíme, vzdáme se šance jim jakkoliv pomoci!
Pokud nezastavíme, budou zraněni lidé, Davide.
Máme dvě trénované jednotky SG, plus my dva.
Jen je musíme zadržet, než navážeme spojení.
- Chevron 2 zapadl! - Poté co? - Vzdáme se.
Vysvětlíme, co se stalo, úplně všechno, ale aspoň jim dokážeme, že to funguje.
Chevron 3 zapadl!
Pane?
Nestřílejte! Opakuji, nestřílejte,
dokud nebudou střílet na vás.
Everette, nechci nikomu ublížit víc než ty, ale máme jen jeden pokus.
- To se chceš dostat zpět tak moc? - Není to jen kvůli mně.
- Tohle místo může být pro Destiny životně důležité. - Chevron 4 zapadl.
Víme, o co se snažíte, a nebudeme to tolerovat.
Velvyslanče, delegace ze Země mě přesvědčila, že nehrozí žádné nebezpečí.
Nevím, kdo jste,
ale správce Halpurn by s tím nikdy nesouhlasil.
Chevron 5 zapadl!
Naše jednotky mají instrukce zahájit palbu, dosáhne-li vytáčení osmého chevronu.
- Jen vám chceme dokázat, že je to možné, nic víc. - Volba je na vás.
- Stav energie? - V rámci mých předpokladů.
- Takže by to fungovalo? - Určitě.
Chevron 6 zapadl. Mimochodem, tam bych nestál.
Nebudou střílet.
Plukovníku, mohu být jen skvělý vědec
degradovaný na sdělování očividného z hlediska chevronů,
ale zatímco říkám očividné, tato mise už selhala.
Už to bude jen horší.
Děkuji vám.
Vypněte to.
- Tu simulaci nelze vypnout. - Proč ne?
Protože Perryová nastavila parametry. Ať vědomě nebo ne, drží ho tam.
- Co budeme dělat? - Ginn mi řekla, že je možné to udělat jen zvenku.
Dr. Perryová ji ode mne odtáhla, než to stihla doříct,
ale jsem si docela jistý tím, co chtěla říct.
Proč jsi to udělal, Nicku?
Abych dokázal, že to nebylo reálné.
- Proč jsi mi lhala? - Myslela jsem, že to je nějaká chyba. Myslela jsem,
že je to něco, co zvládnu opravit. Oni mohou udržet tvé tělo naživu,
zatímco já najdu cestu. Nemusel by sis dělat starosti.
- Co budeme dělat? - Už to není v mých rukou.
- Ginn se konečně dostala k Eliovi. - Nikdy to nebyla její chyba, že ano?
Ne, nebyla.
Byla to nevinná chyba při programování parametrů simulace.
- Bylo to tak jednoduché, nic by se nepokazilo... - Jaké ty parametry byly?
- Já tě neobviňuji. - Za co?
Amando, jaké byly?
Že se navzájem milujeme.
To je vše.
Byla to jediná věc, která se měla stát,
a tys mohl přijít a odejít, jak sis přál.
Miluji tě, Nicku.
- Ale ty ne... - Ne! Ne, samozřejmě, že ano.
- To nemůže být problém. - Nemůžeš si přát, aby to byla pravda.
Ale je to pravda.
Miluji tě.
To od tebe nebylo hezké začínat s tímhle.
Takhle jsem o tobě uvažovala většinu svého života...
Ne, ne, Amando, prosím, poslouchej mě, tady a teď.
Ne verdikt nějakého zatraceného programu.
Nemáme moc času.
Eli už začal mazat paměť, kde je uloženo naše vědomí.
- Tvé a Ginnino? - Je to ten nejpodivnější pocit...
- Tak ho zastav! - Nemohu. - Zkus to! Braň se!
Vím, že se obviňuješ za mou smrt, ale nedělej to.
Dobře?
Protože kdyby se to nestalo, nikdy bych to nepocítila.
Miluji tě. Přísahám.
Sbohem.
Jste to vy?
- Jo, jsme. - Jasně.
- Jak dopadla mise? - Souhlasili, že propustí naše lidi
výměnou za obranu jejich planety proti Luciánské alianci
a také odstranění hvězdné brány z jejich energetického zařízení, takže...
Mise byla neúspěšná.
Když už mluvíme o propouštění vězňů...
Zdáli se být dost čestní. Nemyslela jsem si, že nám ublíží,
když jim ukážeme loď a tým, který se snažil pomoci.
Snad vám to nevadí.
Poručíku, ve hrubém náčrtu událostí to bylo nejlepší rozhodnutí,
jaké kdo za celý den udělal.
Co se stalo? Jak jsem se sem dostal?
Vlastně jste byl mimo už pár dní. Trvalo vám, než jste se dostal z kómatu.
Elii, co jsi to sakra udělal?
Co jsem sakra "já" udělal?
Přesunul jsem paměť, kde byly uloženy, do karantény.
Teď jsou odpojeny od lodě i od nás.
- Ony? - Nebyla jiná možnost.
Řekla mi to Ginn a tak jsem to taky udělal.
Abych vás zachránil.
- Ne, Elii! - Zapomeňte na to.
Potřebujete odpočinek.
Vlastně máte štěstí, že žijete.
Poslechněte ji, doktůrku.
Ví, o čem mluví.
= StarGate Translation Team = ©2011