Možná brzy odhalím pravou podstatu mise Destiny.
Celou tu dobu jste měl loď pod kontrolou!
- Proč jste nikomu nic neřekl?! - Lucianská aliance plánuje útok na Zemi.
Zabil jsem Rileyho, udusil jsem ho vlastníma rukama.
Jste dobrý velitel.
Jediným úkolem je dostat tyhle lidi domů.
Nikdy to nebylo o tom dostat se domů. Jde o to dostat nás tam, kam směřujeme.
Tak zní cíl mise.
- Odkud znáte naše jména? - Jste předci.
Vypadá to jako ALS. Lou Gehrigova choroba.
- Je tu hromada dat. - Vypadá to, že dokumentovali vše.
Pátrali jsme v tom, co se nám podařilo přenést z archivu.
Léčba ALS tam není.
- Co byly ty věci? - Armáda dronů.
Před nějakou dobou jsme se s nimi setkali. Od té doby nás zřejmě sledují.
- Jen tahle nádoba vydrží léta. - Na odfiltrování CO2.
S dalšími lidmi na palubě to budeme potřebovat.
Za 10 dní je vysadíme na té planetě s jejich lidmi.
Chtěl bych vám poděkovat, že jste přišli při této zvláštní příležitosti,
pojmenování naší krásné nové školy.
Ahoj, zkontroloval jsi ty výpočty?
Vlevo. V levém dolním rohu.
Doufejme, že něco vzejde z Brodyho projektu na výrobu papíru.
Kolikrát už jsi to viděl?
- Jen tu není televize. - Víš, Eli, pokud
- nevíš co dělat, jsou tu důležitější... - Přidávám to do dokumentu.
- Myslím, že je to důležité. - A to jako proč?
- Jsou to naši potomci. - Ne moji, já tam nebyl.
Dobrá, pořád jsou jako my.
Lidé.
Přál bych si, aby všichni neodešli. Líbila se mi myšlenka mít tu
- pár nových tváří. - Opravdu?
Pokud se opravdu rozšířili po celé galaxii, myslím,
že je dost pravděpodobné, že na ně narazíme znovu.
A dále, tohle není výletní loď.
- Co je to? - Plynný obr.
Z nějakého důvodu se Destiny rozhodla pro manévr kolem plynného obra,
aby se srovnala s hvězdou.
Co se děje?
Jsem si jistý, že Destiny má své důvody. Už jsme to zažili.
- Ale bude to trvat věčnost. - Spěcháte někam?
Ne, ale zásoba energie je na 40%.
Je to stejné jak s mým dědou.
Vždcky svého Buicka tankoval, když měl stále polovinu nádrže.
Destiny dělá skoro to samé.
- Napadlo mě, že je to vtipné. - Jo, je to vtipné.
Že přežití jeho i těch okolo něj záleželo na tom,
jestli se dostane k další pumpě. To je opravdu zábavné.
Už tam jsme?
Kontakt za 30 sekund.
Tady Young, chystáme se provést brzdící manévr,
mohou se vyskytnout turbulence. Buďte v pohotovosti.
- Dobré ráno. - Dobrý.
- Jste v pořádku? - Jsem unavený.
- Drony, přímo před námi! Hromada! - A velitelská loď!
- Co tu ksakru dělají? - Letí přímo k nám.
Stargate Translation Team uvádí: 02x19 - Blockade
Překlad: Lukaaash, TheFlyingman
Časování: Amper, Xeetty
Korekce: Pomeranc
Rip: Stargate.Universe.S02E19.720p.WEB-DL.DD5.1.H.264-POD Verze: 1.00
- Kde se tu vzaly? - Možná tu byli celou dobu a my kvůli planetě neviděli.
Do FTL můžeme bezpečně vrátit až za pár minut.
- Za jak dlouho budou u nás? - Za pár minut.
- Poručíku, zjistětě, jestli se můžeme dostat kolem nich. - Ano, pane.
Pane, drony a velitelská loď se snaží zůstat mezi námi a hvězdou.
- Pokud nechcete letět přímo na ně... - Zamítá se. Kde sakra je...
Kolik jich tam je?
Nevím, u stovky jsem přestal počítat.
- Můžeme jim zarušit signál? - Drony jsou tu za 30 sekund.
- Za 30 sekund ne. - Nevadí, za chvíli budeme moci skočit.
- Když prorazíme, do hvězdy za námi nepoletí. - To nezvládneme.
Musíme doplnit energii.
Destiny si vybere jinou hvězdu. Nemá smysl bojovat, když nemusíme.
- Kontakt za 10 sekund. - Poručíku, vstupte do FTL.
- Ne, až za 15 sekund. - Tohle že není těsné?
Střílí.
- 5 sekund. - Poručíku, připravte se.
Ano, pane. FTL za 3, 2, 1.
Tady Young, dronů jsme se zbavili.
- Ok, co to sakra bylo? - Vypadá to, že na nás čekali.
- Možná jsme měli jen smůlu. - Myslíte, že tu náhodou byli?
- Jo, musí někde být. - Jo, ale vesmír je opravdu obrovský.
Pokud víme, tak nás mohou sledovat jen když aktivujeme bránu, takže
prosím nepřehánějte.
- Co to takhle nepodceňovat?
- Vy si nemyslíte, že to byla náhoda. - Říkej tomu třeba toužebné přání.
Protože vám je jasné, že pokud to není náhoda...
- Tak máme opravdu velký problém. -Ne. Ne, jsme úplně v háji.
- Tohle může být konec. - Jo, to jsem právě řekl.
Tak proč potřebujeme najít další hvězdu? Destiny prostě
poletí k nejbližšímu červenému trpaslíkovi, který nám stojí v cestě.
To je přesně ten důvod, proč bychom k němu neměli letět.
Vy si myslíte, že na nás čekali.
Víme, že nás nemohou sledovat, ale je možné, že mohou
předvídat náš kurz. Tedy, kdyby Destiny nanaplánovala ten manévr...
Museli bychom bojovat celé tři hodiny, než bychom mohli skočit do FTL.
- Nebo byli nuceni skočit brzy. - Což by roztrhalo náš FTL pohon.
- Měli jsme kliku. - Jo, to měli.
Podruhé na štěstí spoléhat nemůžeme, navíc potřebujeme dobít, takže...
Nepoletíme po naší trase.
- Nějaké kontakty? - Zatím nic.
Jsme příliš daleko, aby naše senzory něco zachytily. Neslavil bych.
Proč jsme vystoupili tak daleko?
Abychom nemuseli čekat příliš dlouho, než se budeme moci vrátit do FTL.
Nechceme vletět mezi drony během odpočítávání.
Stále nerozumím tomu, co po nás chtějí.
Není to osobní. Jsou k tomu naprogramovaní.
Zničit všechnu technologii jinou, než je jejich vlastní.
A očividně nebyli naprogramování se vzdát.
- Za pár sekund budeme moci vstoupit do FTL. - Rozumím.
Zatím dobrý.
Potřebujeme tady víc židlí.
- Tady. Prosím, sedněte si. - Ne, ne, to je vaše...
Jsem snad kapitán Kirk? Stejně si potřebuji protáhnout nohy.
Děkuji vám.
Na nic nešahejte.
- A tři hodiny. Kdykoli můžeme skočit. - To je super.
To je ohromné. Tedy, nechci to zakřiknout,
- ale myslím... - Pane, před námi máme kontakt.
- Sakra. - Směřuje k nám? - Několik dronů, několik kurzů.
- Také velitelská loď, na pozici mezi námi a hvězdou. - To je blokáda.
- Za jak dlouho nás dostihnou? - Na tom nezáleží, neprobojujeme se.
- K tomu nám dochází energie. - Poručíku, dostaňte nás odsud.
Ano, pane.
Odhad rotmistra Greera byl správný. Drony nás nemohou sledovat, místo
toho blokují hvězdy, ze kterých se Destiny nabíjí.
Není myslitelné, aby čekali u každé hvězdy na vaší cestě.
- To je jedno, stačí, když budou u další. - Co tím myslíte?
Naše rezervy jsou takové, že už máme jen jeden pokus.
Všude se vypínají systémy. Právě jsem přišla o energii na ošetřovně.
Naštěstí má Eli nápad.
Je to naprosté šílenství a je to naše jediná možnost.
Nepřeceňujte to.
Takže drony odhalili naši slabost.
Destiny se potřebuje dobít a může k tomu použít pouze určité hvězdy.
Hvězdy spektrání třídy K a M hlavní posloupnosti, převážně červení trpaslíci.
Tak se dobijeme z jiného typu hvězdy. Co je na tom šíleného?
Jediným způsobem, jak zajistit, aby na nás drony nečekaly, je vybrat
hvězdu, do které by Destiny nevletěla ani za milion let.
To mi ani neříkej. Hvězda smrti?
Jsi blízko.
Modrý veleobr.
- Děláš si ze mě srandu? - Říkali jsme, že je to šílené.
Tohle je tisicinásobná šílenost. Máš ponětí
kolik tepla hvězda třídy O vyzařuje?
- Narovinu, něco takového nemůžeme přežít. - Neřekl jsem, že ano.
- Potom myslím, že je to špatný plán. - Štíty to vydrží...
Což je úžasné, až na to, že teploty, o který se bavíme,
překračují možnosti systémů podpory života tady na Destiny.
V několika sekcích bude přes 400 stupňů.
Právě z toho důvodu většina posádky půjde na planetu v dosahu.
Na lodi zůstane tým, který ručně povede Destiny skrz.
Proč nenaprogramujete loď a nepůjde všichni?
I kdyby Destiny přijala program, o čemž pochybuji,
klíčové systémy se kvůli teplotě vypnou.
Někdo musí zůstat na palubě.
A kdo o tom rozhodne?
Použijeme kameny a dostaneme sem nejkvalifikovanější lidi.
Ti už na palubě dávno jsou. Myslím tím sebe a Elie.
Hlásíte se dobrovolně?
V sázce jsou naše vlastní životy.
Vy tu ani nejste.
- Ale takové teploty... - Obleky si s tím poradí.
Nebude to pohodlné, ale zvládnou to.
Jak můžeme vědět, že takovou hvězdu bude obíhat planeta?
Nebude, nebo alespoň ne obyvatelná.
Ale myslíme si, že v okolních systémech bude alespoň 1 až 2 brány.
Nepřiláká aktivní brána drony k planetě, na kterou půjdeme?
- Nakonec ano. - Doufejme, že ne dříve, než se vrátíme.
Doufejme, že ne.
Můžeme si být jistí, že drony nečekají, že tohle zkusíme?
Je to naprosto šílené.
Beru to zpět Eli, je to skvělý plán.
Dobrá lidi, pokusím se to prosadit u velitelství, ale říkám vám...
Davide, nežádáme o svolení, informujeme vás.
Máme málo energie, nemám čas se poflakovat kolem.
Jdeme to do toho.
Když je necháme na rostlině, můžeme mít kouřící sluncem usušená rajčata.
Kouřící. Všechny rostliny tady shoří až ke kořenům.
Neptej se mě, proč se to neděje pokaždé.
Zaření z hvězdy třídy O je příliš intenzivní, aby ho štít
před průchodem takhle velkou průhlednou plochou zmírnil.
Hádám, že by nebylo dobré zůstat ani na pozorovací palubě.
I tam bude jako v troubě.
Ale Brody pracuje na chlazení našeho původního hydroponického oddělení,
- takže budeme moci začít znovu. - Začít znovu.
Zrovna, když začínáme být schopní se uživit.
Kdybychom jen měli o něco více času.
Destiny z FLT vystoupí za 20 minut, 10 minut poté odcházíme branou.
Zachraňte, co můžete, a držte palce.
Tady Young, všechen personál k bráně kvůli evakuaci.
Jdeme na lehko, nebudeme pryč dlouho.
- To jsi udělala ty? - Ne.
Pojď.
Plukovníku, právě se uzavřel můstek.
Rozumím, jděte k bráně.
Doufám, že nebudeme muset střílet. Dochází nám střelivo.
- Brody bude muset vyrobit nové. - Je na čase, pane.
- Plukovníku. - Měla by jste být u brány. - Je tu třetí oblek.
- Měli bychom ho využít. - Rush říkal jen on a Eli.
V kupoli jsou nové hybridy, které bychom mohli provždy ztratit.
Léčivky, které mohou pomoci TJ. Ze světů, kam se už nikdy nevrátíme.
No, celé to oddělení shoří.
Musíte odejít z lodi, dokud ještě máme energii na vytočení.
To nechává dost času, abych pobrala, co se dá, a pak pomohla
- Rushovi s Eliem. - Ok.
Protože Rush není tak svělý, jak si myslí.
- Krom toho jsem odborník na obleky. - Řekl jsem ok. Hodně štěstí.
Dobrá.
- Jsou tu všichni? - Až na Rushe...
- Milé, že nás vypravuje... - a Dr. Parkové. - Cože?
Nabídla se, že použije třetí oblek.
Ani se nesnažil jí to rozmluvit. Dokáže se o sebe postarat.
Z FTL vystoupíme za 3..2..
Tady Rush, jsme na přímém kurzu k hvězdě třídy O,
která má hmotu přibližně 24 Sluncí. Žádné drony v dosahu.
- Dobré. Jak to vidíte časově? - Nemohu říci přesně, ale
- pro jistotu ne méně než 7 hodin. - Rozumím, buďte připraven.
Brány v dosahu?
- Máme jednu. - Beru to. Vytoč ji.
Svatá dobroto, vytočili jsme Pittsburg.
- Atmosféra i teplota dobré. - Vypadá to jako lidské město, že?
Dle archivu se z Novu lidé šířili po celá staletí.
To je dost času, aby byly tucty planet osídleny větší počtem lidí.
- Nevypadají tak pokročilí. - V závislosti na zdrojích, ideologie,
izolaci, se rozvíjeli různě rychle. Tohle musí být jedna z nich.
Spíše byla. Vypadá opuštěně.
- Nevidím žádné známky života. - To zjistíme, až tam dorazíme.
Poručíku, veďte nás.
Dobrá lidi, jdeme!
Hej, ať sebešílenější, je to sakra dobrý plán.
- Díky. - Není zač.
Měl bych se jít obléci, pomoct Lise v kupoli...
Uvidíme se někdy po sedmé...
Vytočíme, až to tu vychladne.
Tak lidi, najdeme si nějaké místo a odpočineme si.
Chvíli tu zůstaneme.
Něco mi říká, že bychom tu měli zůstat a počkat, ale mohl by to být
- zlatý důl. Co myslíte? - V městech jsou nemocnice.
Už měsíce peru obvazy. Kdybychom našli lékárnu...
- Nebo obchod s potravinami. - Nebo obchod se zbraněmi.
Faktem je, že ti lidé měli důvod odejít. Nevíme jaký.
- Byl jste někdy v Pittsburgu? - Hele! Já se tam narodila.
Myslím, že to stojí za to riziko.
Dobrá, půjdeme v malých týmech s lehkou výzbrojí.
- Ano, pane. - Počkat, neměli bychom jít všichni?
- Prozkoumáme tak větší plochu. - Už takhle je to proti mému nejlepšímu vědomí.
Zůstaňte tu a postarejte se o jejich bezpečnost.
- Ano, pane. - Plukovníku.
Vy také. Potíže vás mohou potkat tady stejně jako nás tam venku.
Pokud se nevrátíme do sedmi hodin, chci, abyste všechny dostali na loď.
Žádné pátrací týmy, žádné čekání, jasné?
Mám pátrat po něčem konkrétním?
Za nové oblečení bych vraždila.
Budu na to myslet.
- Hodně štěstí. - Díky.
- Půjdeme tudy. Buďte obezřetní. - Ano, pane.
- To byl dobrý nápad. - Jen jsem chtěla pobrat všechno, co se dá.
Tahle zahrada je v jistém smyslu náš největší úspěch.
- Myslíš krom "pořád ještě"? - Myslím krom našeho přežití.
Víš, od chvíle, kdy se to opravilo, sem často chodím jen tak přemýšlet.
Když si lehneš na zem a koukáš nahoru na hvězdy.
Dělávali jsem to s tátou, když jsem byla ještě dítě.
Naučil mě všechna souhvězdí.
Tyhle hvězdy se pořád mění.
Eli, co děláš?
- Pomáhám doktorce Parkové. - Je čas s tím přestat. Rush konec.
Prosím, nenechávej mě s ním o samotě příliš dlouho.
Jen posbírám pár dalších a jdu za tebou.
Lámu si hlavu nad tím, jak dlouho už jsou pryč.
Těžko říct.
Příroda si může město vzít zpět docela rychle.
- Alespoň několik let. - Byli jako my. My je nikdy neznali.
Nemůžu přijít na to, proč tu nikde nejsou žádná auta.
Neztrácejte čas prohledáváním obchodů a domů, ve kterých není nic užitečného.
Pokud narazíme na obchod s botami, jdu dovnitř.
Nové boty by se hodily.
- Poručíku! - Ano?
Měli bychom se rozdělit a jít na opačné stranách ulice.
- Pokryjeme větší území. - Jo, dobrý nápad.
Brody, Chloe...
a vy dva se mnou.
Nemáte na sobě svůj oblek.
No, ještě je dost času, než se dostaneme ke hvězdě.
Navíc se bez nich pracuje lépe.
No ale teď vypadám směšně.
Jo.
Mohl bys tyhle vzorce překontrolovat?
- A co pak? - No je to tvůj plán, ty řekni.
- Já vím, jen se ptám. - To já taky.
Já se ptal první.
Eli, oba musíme vědět, co tu přesně děláme.
Není tu prostor k improvizaci.
Když to pokazíme, budeme mít velký problém.
- Budeme mrtví. - Což mi přijde problematické,
tak jak to chceš udělat?
- Nerozumím otázce. - Zatraceně, všichni jsme ztraceni.
Co? Budeme řídit loď manuálně skrz hvězdu.
- To je plán. - Kdo bude pilot a kdo druhý pilot?
Jen jsem předpokládal...
Podívej, nebudeme se dohadovat o tom, že abychom uspěli, musíme se zapojit oba,
ale jen jeden z nás by měl dělat aktuální korekce kurzu.
Snažím se přijít na to, kdo to má být.
Dobře.
Udělám to.
Tak.
Nebylo to moc těžké, že?
A teď překontroluj ty vzorce.
Rushi, tady Parková.
- Mluvte. - Destiny uzamkla toto oddělení.
- Potřebuji, abyste otevřel dveře. - Jdu na to.
Nefunguje to.
Koukej, co jsem našel.
Všechny etikety vybledly. Nevíme, co v nich je, nebo jak dlouho...
Přijdem na to, až je otevřem, oukej?
Botulismus.
- Slunce zapadá, za chvíli je tma. - Ještě šest hodin.
Podívejte se na tohle. Našel jsem to tam.
- Vypadá to jako noviny. - Podívejte se na titulek.
ŮTOK!!
Tady Young. Objevil jsem výhled na město.
Nebylo opuštěné. Tito lidé byli vyhlazeni.
Jsme na půli cesty skrz město, pane.
Chcete, abychom se vrátili k bráně?
Ne, ještě ne. Nemáme představu, kdy se to stalo, či kdo to provedl.
Doufejme, že jsou pryč už dlouho.
- Prostě dál hledejte zásoby. - Ano, pane.
- Greere, slyšel jsi to? - Jo. Nakupujte.
Nakupujte.
Začínám to chápat.
Myslím, že říkají, že ten útok přišel z vesmíru,
od nějakých strojů, které šly nejprve po jejich technologii.
- Co vám to říká? - Nevím, Morissone, prostě to nech být.
Co? Nemyslíte, že tito lidé mají právo vědět, proti čemu stojí?
Vše co vím je, že máte zůstat klidný.
Dejte mi to.
- Co děláš? - Plukovník mi řekl, abych ty lidi ochránil.
Tak to dělám.
Jaké město nemá obchod se zbraněmi?
Možná to jsou Kanaďani.
Co?
Poslouchej.
Greere, slyšíš to?
- Nic neslyším. - Buď z ticha!
Běžte dovnitř!
Poběžte! Sem dovnitř. Pojďte!
Běžte dovnitř! Rychle!
Běžte!
- Poručíku. - Slyším to, ale nevidím to.
Plukovníku, na naší pozici máme něco, co vypadá jako osamělý dron.
- Žádám o povolení k útoku. - Zamítá se, nevíme, kolik jich tu je.
Rádiový klid, neprozraďte svou pozici. Young konec.
- Pánové? - Destiny odřízla oddělení od zbytku lodi
a z nám neznámého důvodu odmítá přijmout náš vyšší příkaz.
Děláme na tom. Mezitím si oblékni zbytek obleku.
Za pár minut od hvězdy. Začne tam být docela horko.
Dobře.
Na to nemáme čas.
- Byl to dobrý nápad. - Možná byl, ale trvalo jí to příliš dlouho
a teď může zaplatit nejvyšší cenu.
- Hej! - Ahoj.
- Úspěch? - Nemocnice asi byla v té části, kterou zničily.
Našli jsme, co bývalo lékarnou. Převážně vybrané, ale...
Vemte to, co máte, zpět k bráně. Za chvíli bude tma.
- Co Scottův a Greerův tým? - Postarám se o ně, vy běžte.
Co dělá?
Nejsem si jistý, ale myslím, že ví, že tu jsme.
- Jsi si jistý, že je tu jen jeden? - I jeden je hodně.
Dej mi plechovku. No tak!
Pánové?
- Nezapomněli jste na mě, že ne? - Pořád na tom děláme.
Už podruhé se Destiny pokusila zastavit naše přiblížení.
Podruhé jsem jí to musel překazit.
Pokud vám dovolí tohle, proč nás nenechá otevřít ty zatracené dveře?
Ani já tomu nerozumím.
A je to. Jdu dolů se pokusit ty dveře vypáčit.
- Dr. Parková, tady Rush, slyšíte mě? - Jo, pořád jsem tu.
Poslouchejte mě pozorně.
Eli řešením vaší situace strávil víc času, než si můžeme dovolit.
- Díky Elii. - Ne, vy mi nerozumíte.
Faktem je, že se Eli musí přestat zabývat vámi
a začít se zabývat mnohem důležitějším řízením lodi.
- Ty jsi důležitá, neposlouchej ho. - Máte skafandr,
který by vám měl poskytnout dostatek ochrany i uvnitř kopule.
- To víte lépe, než já. - Chcete, abych tu zůstala?
- Co rostliny, které jsem zachránila? - Zapomeňte na ně a
pozorně mě poslouchejte.
Uprostřed oddělení je sběrné jezírko.
Dokud budete při průletu hvězdou zcela ponořená a zajištěná,
voda vám poskytne dostatečnou, ochranu, abyste přežila.
Opravdu si myslíte, že to bude fungovat?
Slibuji vám, že bude.
Je mi líto, ale opravdu není jiná cesta. Rush konec.
Hajzle.
Bude v pořádku.
Nejprve ho asi přilákala aktivace brány.
- Pak zachytil naše rádio. - Ať je to jakkoli, nemůžeme tu zůstat.
Dříve nebo později se budeme muset pohnout.
Poslouchejte.
Slyšíte to?
- Jsou tady. - Zůstaňte na místě. A potichu!
- Už jsou tam dva. - Vsadím se, že jich tu je po útoku mnohem víc.
- Roztroušení po celé planetě. - Co budeme dělat?
Nevím.
Zjistilo to poručíkovu pozici.
Až začnu střílet, utíkej.
- Co děláte? - Tahle věc ukazuje další dvě planety v dosahu.
Ale jedině tahle je v dosahu Destiny.
Nebudu tu sedět a čekat, až mě to zabije.
- Hej! - Co to děláš?
Padám...
Tady Jamesová, Morrison se pokusil vytočit bránu, ale snad jsem ho zastavila včas.
Ne, jeden z dronů míří vaším směrem.
Nepoužívejte vysílačky.
Vypadněte odtamtud!
- Díky za pomoc, pane. - Není zač.
Jdeme, měli bychom se schovat.
- Našel jste něco? - Hněte s sebou.
Chápu, nechceš to udělat! Můžeme to vypnout?
- Díky. - Navigační systémy se vypínají.
Už máš plné ruční řízení.
Mám to. Přiblížení je dobré.
Teplota interiéru překočila 66°C a stoupá.
Co když Destiny to oddělení uzavřela a nenechala nás to přemostit,
protože věděla, že kopule při průletu hvězdou nevydrží ten tlak?
- Už vás to napadlo. - Ano, zvážil jsem i tuto možnost.
- A řekl jste jí, že bude v pořádku. - Pořád tomu věřím,
ale jen pokud budeš dělat to, co máš,
a nebudeš se strachovat o to, co nijak neovlivníš.
Sakra.
Dobrá, jdeme.
Tady Jamesová, dron je u našich dveří.
Sakra poručíku, řekl jsem nepoužívat vysílačky.
- Přitahuje je signál. - Ano, pane, spoléhám na to.
- Hezký zásah. - Děkuji.
- Je někdo zraněný? - Jo, Morrison.
Zlomila jsem mu nos.
- Dobrá, jsem ve hvězdě. - Štíty drží.
Zapínám sběrače.
Letíme příliš strmě.
Rozdíl je jen nepatrný, vedeš si dobře.
Magnetické výkyvy jsou větší, než jsem předpokládal. Nevím, jestli to udržím.
- Zvládneš to. - Nevím, proč jsem si kdy myslel, že jo.
- Vím, že to zvládneš. - Je tu moc proměnných!
Eli! Jsi jediný, kdo to dokáže!
- Jste si jistý, že jdeme správně? - Je to zkratka.
- Jste si jistý? - Šel jsem jí, abych vás našel. Ano, jsem si jistý.
Rezervy jsou na maximu. Zatahuji sběrače.
Letíme ven, vstupujeme do fotosféry.
Podsvětelný pohon jede na maximální výkon.
- Zvládl jsi to. - Jen tak tak.
- Zvládli jsme to. Prolétli jsme. - Vnitřní teplota 155°C.
To je vše?
Měli bychom začít chladit místnost s bránou.
Mohli by se vrátit...
- Co? - Hydroponická kopule byla narušena.
Elii!
Vytiskli to ve třetí den útoku.
Plánovali přemístit bránu z místa zvaného Terminus
do starší části města. Hádám, že sem.
- Žádná technologie, která by je lákala. - Jak to chápu,
dobrovolníci jeli vozidly z města, aby odlákali drony.
Zachránit co nejvíce lidí bude možné.
- Pane, vítejte zpátky. - Dobrá práce, poručíku.
Varro je ten, kdo vystřelil.
Dobře, vypadneme, než se jich tu objeví víc.
Ještě máme půl hodiny.
- Proč to není o něco dřív? - Co je v té tašce?
Doufejme, že vaše nové oblečení.
Nenašel jsem žádný obchod se zbraněmi nebo potravinami, ale čistírnu.
Liso, ozvi se! Liso, tady Eli!
Jsem venku. Slyšíš mě?
Jsem u dveří, není tady atmosféra.
- Rushi, slyšel jste to? - Ano, ano.
Už jsme prolétli. Možná to budu moci obejít.
Jsi zajištěný?
Jsem připravený.
Chytni mě za ruku.
Mám tě. Jsi v pořádku.
Elii...
Já nic nevidím.
- Zní to jinak, než předtím. - Ten rozdíl se mi nelíbí.
- Vytočte Destiny. - Je to o 10 minut dříve.
Dost blízko.
- Je tu horko. - Jste tu o 10 minut dřív. - Neměli jsme moc na výběr.
Poručíku Johansenová, na ošetřovně vás čeká pacient, Eli je s ní.
- Co se stalo? - Oslepení, doufejme, že dočasné.
- A jinak? - Eli nás dostal skrz.
Kontroloval jsem jeho výpočty, hledal jsem chyby, ale žádné tam nebyly.
Bylo to geniální. Nikdy jsem nic takového neviděl.
- Prosím, neříkejte mu, že jsem tohle řekl. - Možná to bude muset zopakovat.
Drony už na ten trik neskočí.
Navíc jsou ty hvězdy extrémně vzácné, takže šance...
Takže jsme tam, kde jsme byli.
Ne tak docela.
Máme plnou nádrž.
- Hurá. - Hurá.
= StarGate Translation Team = ©2011